Провадження № 2/638/937/23
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суду м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В. В.,

при секретарі - Рєзнік І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі позивач) звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, в розмірі 300 458,90 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 4 506,88 грн..

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 27.08.2020 о 10 год. 00 хв. в м. Харкові по вул. Дружби Народів біля буд. 238-А сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Porsche, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .. Під час цієї пригоди були заподіяні механічні пошкодження автомобілю Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 . На час пригоди діяв генеральний договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №А505275 від 17.03.2017 укладений ПрАТ «Страхова група «ТАС», щодо автомобіля Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої страхувальнику зазначеного транспортного засобу. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 року по справі №643/13988/20 відповідач була визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП. Позивач, відповідно до умов договору, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 300 458,90 грн.. На день скоєння дорожно-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність щодо експлуатації автомобіля марки Porsche, державний номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована.

Посилаючись на ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 300 458,90 грн., яка дорівнює сумі виплаченого страхового відшкодування. Позивач також надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив правильні відомості про відповідача, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ухвали суду від 01 грудня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача - адвоката Виноградова В. О. до суду надішов відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Представник у відзиві зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Porsche, державний номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована, таким чином представник вважає, що відповідно до ст. 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом. Також, представник зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б повною мірою встановлювали причинно-наслідковий зв`язок між настанням дорожньо-транспортної пригоди 27.08.2020 та здійсненням страхового відшкодування. Сторона відповідача звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження розміру майнової шкоди, який має бути підтверджено цілком конкретними засобами доказування, як-то звіт про оцінку, акт оцінки, висновок експерта або висновок експертного дослідження.

На адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, також зазначив контраргументи на позицію відповідача.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.09.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначити судовий розгляд по суті.

Представник позивача - Сечко С. В. в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - адвокат Виноградов В. О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2020 року по справі № 643/13988/20, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається з вказаної постанови 27 серпня 2020 року о 10:00 год. в м. Харкові по вул. Дружби Народів, буд. 238-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Porsche, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного інтервалу скоїла наїзд на припаркований автомобіль Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ТОВ "УЛФ Фінанс".

17.03.2017 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ "УЛФ Фінанс" був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №А505275 (надалі договір), відповідно до якого предметом Договору є майнові інтереси страхувальника (ТОВ "УЛФ Фінанс"), пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортних засобів. Відповідно до реєстру застрахованих транспортних засобів, дія зазначеного Договору розповсюджується на транспортний засіб Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до п.п.11.4.4. та п.11.4.6. пункту 11.4 Договору Страховик (ПрАТ «Страхова група «ТАС») зобов`язаний при настанні страхового випадку прийняти рішення та здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк, передбачені Договором. Відповідно до п. 14.1 розмір страхового відшкодування розраховується Страховиком виходячи з сум завданого внаслідок настання страхового випадку розміру матеріального збитку. Також, п.п. 14.11.В) Договору передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється у разі пошкодження транспортного засобу, зокрема, безготівковим перерахунком на рахунок СТО, погодженої або рекомендованої Страховиком, яка буде проводити відновлений ремонт транспортного засобу.

28.08.2020 року водій Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Дорожньо-транспортна пригода була визнана страховиком (позивачем по справі) відповідно до умов Договору страховим випадком, що підтверджується копією страхового акту №21955/01/920 від 29.09.2020, та визначена сума страхового відшкодування у розмірі 300 458,90 грн. Вказана сума була перерахована страховиком в оплату рахунку, виставленого ТОВ "АРТ-ЛЕКС ЛТД", яке здійснювало роботи з ремонту пошкодженого транспортного засобу Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією рахунку №2430 від 03.09.2020р. та копією платіжного доручення №127886 від 01.10.2020 на суму 300 458,90 грн.

В матеріалах справи наявні відомості про відсутність страхового полісу (договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) на транспортний засіб Porsche, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний факт також підтвердив представник відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст. 1188 ЦК України унормовано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містить стаття 27 Закону України «Про страхування», який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 990 ЦК України.

Відповідно до п. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, з урахуванням обставин справи судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи, відповідача ОСОБА_1 , компенсації матеріальної шкоди (збитків), заподіяної власнику автомобіля Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.08.2020 року та відшкодованої Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» в розмірі вартості виконаних відновлюваних ремонтних робіт, а саме 300 458,90 грн.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Щодо обгрунтувань представника відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 41.3. ст. 41 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування. Зазначене підтверджується положеннями п. 36.4. ст. 36 вказаного вище Закону, відповідно до якої виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов?язані з відшкодуванням збитків.

Отже, з урахуванням обмеження щодо виплат, що міститься в п. 36.4. Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", положення якого виключає можливість компенсації МТСБУ витрат страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, за шкоду заподіяну з вини осіб, які на дату ДТП не застрахували цивільно-правову відповідальність, вказані витрати повинна компенсувати особа, винна у вчиненні ДТП. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України № 910/25638/15 від 31.03.2016.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів з боку відповідача на спростування зазначених вище висновків, суд, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача фактично сплаченого страхового відшкодування в розмірі 300 458,90 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого останнім судового збору за подачу позовної заяви пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 4 506,88 грн.

Керуючись ст.ст. 933, 1166, 1187, 1188, 1191, ЦК України, ЦПК України, ЗУ «Про страхування» суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, адреса: м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 65) суму страхового відшкодування у розмірі 300 458 (триста тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, адреса: м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 65) судовий збір в сумі 4 506 (чотири тисячі п`ятсот шість) грн. 88 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Щепіхіна В. В.