"30" листопада 2023 р. Справа № 363/4116/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

30 листопада 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.

за участю секретаря Тищенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вишгород у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, за підписом представника позивача адвоката Столітнього М.М., надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 , у якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості у розмірі 48070 гривень, інфляційні витрати 10094,70 гривень, 3% річних 1876,71 гривень, а також судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2147,20 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 05 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №4877753 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року. Згідно умов вказаного Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 04 листопада 2021року вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.4. Кредитного договору). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 . Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за інініативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. 08 листопада 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 12920 грн 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів до 08 грудня 2021 року із стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 12 грудня 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму

12 920 грн 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів до 11 січня 2022 року з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 11 січня 2022 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору, Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. 18 січня 2022 року відповідач здійснила часткову оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 50 грн 00 коп. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснювала. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 18.04/23-ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, в тому числі укладеного з відповідачем. Посилаючись на викладене, позивач звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути вказані вище суми з відповідача на свою користь в примусовому порядку.

Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 7 серпня 2023 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження у судове засідання на 10:00 2 жовтня 2023 року, про що повідомлено учасників провадження.

02 жовтня 2023 року до суду надійшла заява відповідача про відкладення розгляду справи та надання їй можливості ознайомитися із матеріалами справи, а від представника позивача заява про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання, призначене на 02 жовтня 2023 року учасники провадження не з`явилися.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує заяву відповідача, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 10:00 30 листопада 2023 року, про що повідомлено відповідача та представника позивача.

У призначене судове засідання учасники не з`явилися, при цьому від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд, враховує положення статті 223 ЦПК України, заяву представника позивача, а також, що відповідач, згідно заяви від 02.10.2023, обізнана про судовий розгляд справи, до суду не з`явилася, поважності причини не повідомила, правом, передбаченим статтею 178 ЦПК України, подати відзив на позовну заяву не скористалась.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої

статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 05 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір №4877753 про надання споживчого кредиту(а.с. 75-84).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС товариства.

На умовах, встановлених цим договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 20000,00 грн. Тип кредиту - кредит (пункти 1.2., 1.3. Договору).

Згідно із пунктом 1.4. Договору, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.

Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2. Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3. Договору.

Відповідно до пункту 4.3.1. Договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за ерудитом, строк кредити продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадків, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2.-4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролангації є новою датою повернення кредиту.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Згідно із пунктами 3.7., 3.8. Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених Наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року, перед подачею заявки на отримання кредиту, клієнт ознайомлюється з обов`язковою інформацією про товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з правилами та відповідним примірним кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих правилах. У випадку, якщо таку заявку споживач подає через партнера товариства та/або кредитного посередника, ознайомлення з інформацією, вказаною в цьому пункті правил, здійснюється споживачем після отримання повідомлення від товариства щодо можливості надання кредиту. Інформація, яка необхідна клієнту для прийняття ним обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання кредиту, що розміщена товариством на власному Веб-сайті є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення (а.с. 13-28).

ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в розмірі 20000,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ«ФК «Контрактовий Дім» про успішне перерахування 05 жовтня 2021 року коштів у розмірі 20000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 , яка надана ОСОБА_1 (а.с. 69-72).

Згідно Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) №4877753 від 05 жовтня 2021 року, 08 листопада 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 12920,00 грн, у зв`язку з чим, відповідно до пунктів 1.4 та п. 4.2. Договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів до 08 грудня 2021 року із стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

12 грудня 2021 року відповідач знову здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 12 920,00 грн., у зв`язку з чим, відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів до 11 січня 2022 року з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 11 січня 2022 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, у зв`язку з чим, відповідно до пункту 4.3. Договору, його дію було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

18 січня 2022 року відповідач здійснила часткову оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 50,00 грн. Надалі відповідач оплати за Договором не здійснювала, у зв`язку з чим її заборгованість за Договором станом на 31 липня 2023 року становить 48070,00 грн., з яких: 20000,00 грн. сума кредиту, 28070,00 грн. сума процентів за користування кредитом (а.с. 93-120).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення електронного договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із частиною четвертою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами першою та другою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Враховуючи положення пункту 1.1. Договору №4877753 про надання споживчого кредиту від 05 жовтня 2021 року, уклавши його, сторони домовились, що до правочину застосовуються положення Закону України «Про електронну комерцію», а відтак, сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, судом встановлено, що 18 квітня 2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №18.04/23-ф, відповідно до пункту 1.1. якого, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 50-64).

Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно із статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18.04/23-ф від 18 квітня

2023 року, убачається, що до ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за Договором №4877753 у розмірі 48070,00 грн.(а.с. 122).

Як встановлено судом, стороною позивача доведено факт виникнення зобов`язальних відносин між ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», та ОСОБА_1 , оскільки сторони при укладенні договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість.

Позивач, як правонаступник ТОВ «Авентус Україна», реалізував своє право на стягнення заборгованості шляхом пред`явлення позову до суду.

Відповідачем не надано до суду заперечень проти позову та доказів на спростування доводів позивача.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача у частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором №4877753 про надання споживчого кредиту у розмірі

48070,00 грн., з яких: 20000,00 грн. сума кредиту, 28070,00 грн. сума процентів за користування кредитом, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, позивачем також заявлено вимогу стягнути з відповідача 3% річних з простроченої суми боргу за період з 12.04.2022 року по 31.07.2023 року у розмірі

1876,71 гривень, та суму інфляційних витрат з простроченої суми боргу за період з квітня 2022 року по червень 2023 року, включно, у розмірі 10094,70 гривень.

Так, відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунки заборгованості, які надані позивачем, стороною відповідача не спростовані, однак суд, вирішуючи позов у цій частині, керується пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року

№2102-ІХ в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Даний стан продовжено Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від: 14 березня 2022 року №133/2022,

18 квітня 2022 року №259/2022; 17 травня 2022 року № 341/2022, 12 серпня 2022 року №573/2022, 7 листопада 2022 року №757/2022, 6 лютого 2023 року №58/2023, 1 травня

2023 року №254/2023, 26 липня 2023 року №451/2023, 6 листопада 2023 року №734/2023 до 14 лютого 2024 року.

Тому, враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача за період з 12 квітня

2022 року по 31 липня 2023 року інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки з

24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено їх стягнення, а тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 48070, 00 гривень, яка складається з: 20000,00 гривень сума кредиту, 28070,00 гривень проценти за користування кредитом. У частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних відмовити.

Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Так, позивачем заявлено про стягнення з відповідача на його користь судових витрат у розмірі 2147,20 гривень судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі

10000,00 грн.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із пунктами 13 частини другої, частини восьмої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатив судовий збір у розмірі 2147,20 грн (а.с. 123).

Оскільки позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 задоволено частково, суд вважає, що заявлені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу пропорційно щодо задоволеного розміру позовних вимог з відповідача у розмірі 1719,08 грн (48070,00 (розмір задоволених позовних вимог) х 2147,20 (розмір сплаченого судового збору) : 60041,41 (розмір заявлених вимог).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, до позову додано: Звіт про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с. 12); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Столітнім М.М. (а.с. 31); Договір №10/07-2023 від 10.07.2023 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 47-49); рахунок №633/26/07 від 26.07.2023 на оплату по замовленню у розмірі 10000,00 грн, які складаються із:

3000,00 збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором (3 години); 5000,00 грн складення позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором (5 годин); 2000,00 грн подання позовної заяви в інтересах клієнта (2 години) (а.с. 73); платіжна інструкція про сплату коштів у розмірі 10000,00 грн згідно розрахунку №633/26/07 (а.с. 74); Ордер серія АІ №1423361 від 31.07.2023 (а.с. 91).

Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, розгляд справи у спрощеному провадженні, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі

10000,00 гривень, який є завищеним.

За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом змісту позовної заяви та доданих документів, ціною позову та значенням справи для позивача.

Враховуючи те, що позов ТОВ «ФК «Фінтраст України» задоволено частково, судові витрати, які позивач поніс на правничу допомогу, підлягають розподілу у відповідності до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача має бути стягнено 4000 грн., (48070 (розмір задоволених позовних вимог) х 5000 (розмір витрат на правову допомогу, визначених судом) : 60041,41 (розмір заявлених вимог).

Керуючись статтями 11, 207, 509, 513, 514, 525, 526, 530, 598, 599, 611, 612, 615, 625-629, 638, 639, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-89, 128, 133, 134, 137, 141, 174, 258, 259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 48070, 00 гривень, яка складається з: 20000,00 гривень сума кредиту, 28070,00 гривень проценти за користування кредитом, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1719 (одна тисяча сімсот дев`ятнадцять) гривень 08 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень. Всього стягнути 53789 (п`ятдесят три тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 08 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 19 грудня 2023 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна», , адреса: м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID-паспорт № НОМЕР_2 , виданий 28.04.2023, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.П. Лукач