КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 755/174/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/7087/2023Головуючий у суді першої інстанції - Коваленко І. В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Гуль В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Мельник Я.С., Матвієнко Ю.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 5 січня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Євро-Реконструкція» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 5 січня 2023 року позовну заяву повернено особі, яка її подала.

В апеляційній скарзі ТОВ«Євро-Реконструкція», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і передати справу для продовження розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Кравченко О. П. вказує, що довіреність є самостійним документом, що підтверджує її повноваження як адвоката, а стаття 62 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України не вимагає обов`язкового надання разом з довіреністю копії або витягу із договору про надання правової допомоги для підтвердження повноважень адвоката як представника.

За таких обставин вважає висновок суду першої інстанції про повернення позову передчасним.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У порядку частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Повертаючи позов особі, яка його подала, суд першої інстанції виходив з того, що адвокат Кравченко О. П., подаючи від імені ТОВ «Євро-Реконструкція» позовну заяву, надала на підтвердження своїх повноважень довіреність від 7 грудня 2022 року. Водночас представником не було надано договору про надання правової допомого та/або трудового договору.

Також суд першої інстанції зазначив, що адвокат Кравченко О. П. не надала доказів, які б підтвердили її право діяти від імені ТОВ «Євро-Реконструкція» за правилами самопредставництва останнього.

За таких обставин вважав, що позовну заяву подано та підписано заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Тому наявні правові підстави для повернення позовної заяви особі, яка її подала відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у січні 2023 року ТОВ«Євро-Реконструкція», в інтересах якого діяла адвокат Кравченко О. П., звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На підтвердження своїх повноважень адвокат Кравченко О. П. надаладовіреність від 7 грудня 2022 року, видану ТОВ «Євро-Реконструкція» в особі Генерального директора Сидоренка О. А.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Частиною другою статті 15 ЦПК України передбачено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1312 Конституції України засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Частинами першою, другою статті 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з частиною сьомою статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»

(частина четверта статті 62 ЦПК України).

За змістом статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин першої та другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша

статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Встановлено, що для підтвердження власних повноважень разом із позовною заявою представником ТОВ «Євро-Реконструкція» адвокатом Кравченко О. П. було надано довіреність від 7 грудня 2022 року.

Суд першої інстанції цього не врахував і дійшов помилкового висновку про подання та підписання позовної заяви особою, яка не має такого права, а відтак і про наявність підстав для повернення цього позову на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

У постанові від 01 липня 2020 року у справі №320/5420/18 (провадження

№ 11-706апп19) Велика Палата Верховного Суду вказала наступне: «не відповідає правильному застосуванню норм процесуального права висновок суду першої інстанції про обов`язковість надання для підтвердження повноважень адвоката як представника одночасно з ордером договору про надання правової допомоги, адже ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна на час подання апеляційної скарги редакція КАС не вимагала».

Апеляційний суд вважає до спірних правовідносин можливо врахувати вказаний висновок щодо застосування відповідних норм права.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що відомості щодо наявності у адвоката Кравченко О. П. свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю містяться у Єдиному Реєстрі Адвокатів України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

Щодо посилання суду першої інстанції на ухвалу Верховного Суду від 7 лютого 2020 року у справі № 17/495-08 апеляційний суд зазначає наступне.

Ухвалою Верховного Суду від 7 лютого 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема, для надання документів, що посвідчують повноваження особи, представляти інтереси третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в порядку самопредставництва в судах України, відповідно до вимог статті 56 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України.

Так, у вказаній ухвалі касаційний суд зазначив, що сама лише довіреність, яка долучена до касаційної скарги, не може підтверджувати повноваження особи, як заступника начальника відділу правового та кадрового забезпечення з питань представництва інтересів департаменту Сумської міської ради та міського голови департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, представляти інтереси Ради в судах України в порядку самопредставництва, оскільки до скарги не додано доказів того, що особа обіймає зазначену посаду, а також доказів, які дозволяють встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).

В ухвалі від 8 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, відповідно до якого з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у Єдиному державному реєстрі даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Таким чином, для підтвердження повноважень брати участь у справі в порядку самопредставництва заявник повинен надавати суду належним чином засвідчені докази того, що він обіймає певну посаду (наказ, трудовий договір); докази, що дозволяють встановити обсяг повноважень (статут, положення, трудовий договір (контракт), посадову інструкцію), які би засвідчували можливість підписанта діяти від імені юридичної особи за правилами самопредставництва останньої.

Водночас у даній справі адвокат Кравченко О. П. не діяла від імені ТОВ «Євро-Реконструкція`з а правилами самопредставництва останнього.

Посилання суду на ухвалу Верховного Суду від 7 лютого 2020 року

у справі №17/495-08 є безпідставними, оскільки вказане судове рішення не є релевантним до правовідносин у справі №755/174/23.

Крім того, слід зазначити, що довіреність від 7 грудня 2022 року видана

ТОВ «Євро-Реконструкція» в особі Генерального директора Сидоренка О.А. саме на адвоката Кравченко О. П.

Зі змісту вказаної довіреності не вбачається, що адвокат Кравченко О.П. перебуває в трудових правовідносинах з ТОВ «Євро-Реконструкція».

За таких обставин апеляційна скарга ТОВ «Євро-Реконструкція» підлягає задоволенню, ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2023 року- скасуванню, а справа - направленню до цього ж суду для продовження її розгляду.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 372, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» -

задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 5 січня 2023 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. В. Гуль

Судді Ю. О. Матвієнко

Я. С. Мельник