П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/15115/23

Провадження № 22-ц/4815/1371/23

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Панас О.В.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

о 12 год. 19 хв. 06 листопада 2023 року в м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Андрієнко Ірини Вікторівни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2023 року зупинено провадження у справі до закінчення воєнного стану в Україні та повернення відповідача із Збройних Сил України (далі ЗСУ).

На судове рішення представником позивача адвокатом Андрієнко І.В. подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права і невідповідності висновків суду обставинам справи.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що перебування сторони у складі ЗСУ не є безумовною підставою для зупинення провадження у справі і необхідно враховувати інші об`єктивні обставини, якими обумовлюється потреба в своєчасному вирішенні спору. Вказувала на те, що усталена судова практика вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо, а не лише перебування особи в складі ЗСУ. Суд попередньої інстанції не врахував, що межі зупинення провадження у справі не повинні порушувати розумних строків розгляду справи і перешкоджати ефективному доступу до правосуддя. На переконання заявника, ця процесуальна дія порушуватиме права та інтереси дитини на матеріальне забезпечення, тоді як забезпечення найкращих інтересів дитини є основним принципом для вирішення спірних правовідносин.

З наведених підстав просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, хоча про таке право було роз'яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга представника позивача адвоката Андрієнко І.В. підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач перебуває у складі ЗСУ, що переведені на воєнний стан, знаходиться на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з необхідності дотримання принципів доступу до правосуддя, повноти, всебічності та об`єктивності, оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 , а, отже, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі ЗСУ.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої ст. 251 цього Кодексу - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами Цивільного процессуального кодексу України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 висловлено позицію, за якою межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 вказано, що позивач звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі №461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини від 08 серпня 2022 року №2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої ст. 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява позивача про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Дна правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі №456/2541/19.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 зазначено, що оскільки позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява позивача про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Подібні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Тому для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 частини першої ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Наявною у матеріалах справи довідкою командира Військової частини НОМЕР_3 №1488/319 від 31 серпня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_3 .

Разом з цим апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, чи залучається відповідач до виконання бойових завдань, не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження в даній справі є недостатньо обґрунтованим та передчасним, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Також не можна погодитися з висновком суду попередньої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі з метою забезпечення доступу до правосуддя сторони відповідача, оскільки з матеріалів справи слідує, що у суді першої інстанції представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Якобчук П.О., що підтверджується наявним у матеріалах справи ордером (а.с. 41), відтак відповідач реалізував своє процесуальне право на участь у судовому процесі через свого представника, забезпечивши таким чином дотримання основоположних принципів цивільного судочинства таких як рівність учасників судового процесу, змагальність сторін та доступ до правосуддя.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, адже матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 залучається до виконання бойових завдань у складі ЗСУ. Сам по собі факт перебування відповідача на військовій службі не є самостійною, достатньою та беззаперечною підставою для зупинення провадження у даній справі.

Зупиняючи провадження у справі, суд врахував вимоги п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, захистивши таким чином права відповідача, проте судом не було враховано, що його інтереси захищає адвокат, який здійснює представництво його інтересів в суді.

Тому з наведених мотивів та відповідно до п. 3 ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з огляду на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Андрієнко Ірини Вікторівни задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.О.Гордійчук