Справа № 489/129/22
Провадження № 2/489/554/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Васьковою Ю.М.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

встановив:

В січні 2022 року позивач в інтересах неповнолітніх дітей звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 , відповідно до якого просила стягнути з відповідача на користь її малолітніх дітей 500 000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю їх батька ОСОБА_6 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 07.12.2019 близько 02:30 год. в результаті винних дій водія ОСОБА_5 , який керував автомобілем марки LEXUS IS 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по пр. Богоявленському з боку вул. Кузнецької у напрямку вул.. Південної в м. Миколаєві, по вологій, освітленій міським електроосвітленням, асфальтній проїзній частині, допустив виїзд на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль марки DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 та допустив зіткнення з ним. ОСОБА_6 , який є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також пасажир вказаного автомобіля Санько від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці.

07.12.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Вказані факти підтверджені обвинувальним актом, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000634.

Станом на час звернення до суду із цим позовом в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальна справа №489/443/20 щодо розгляду вказаного обвинувального акта.

Також зазначила, що оскільки цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки LEXUS IS 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вже зверталась до суду із позовом до страхової компанії із позовом про відшкодування, зокрема, моральної шкоди у відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у загальному розмірі такого страхового відшкодування (регламентної виплати) стосовно одного померлого, який становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами, що становило 50 076,00 грн.

Посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування моральної шкоди не є співрозмірним із фактичним розміром моральної шкоди, заподіяної малолітнім дітям внаслідок смерті ОСОБА_6 , просила стягнути на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких вона діє, 500 000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю їх батька, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також 45 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

30.09.2022 від представника відповідача ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вважала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки моральну шкоду заподіяно внаслідок обставин непереборної сили - втрати свідомості та неможливості керувати ОСОБА_5 своїми діями у момент ДТП, що може бути встановлено судом при розгляді кримінальної справи № 489/443/20. У відзиві зазначено, що ОСОБА_5 хворіє на цукровий діабет з 2 років 8 місяців, має інвалідність. Майже одразу після ДТП 07.12.2019 його було госпіталізовано до лікарні з діагнозом: цукровий діабет І типу, важка форма, в стадії декомпенсації. Кетоацитоз. В своїх показах під час розгляду кримінального провадження № 000634 (справа № 489/443/20) ОСОБА_5 зазначав, що не пам`ятає моменту зіткнення, оскільки втратив свідомість та не міг керувати своїми діями.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.01.2022 було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні.

08.08.2022 постановлено заочне рішення по вказаній справі.

06.09.2022 представник відповідача ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 08.08.2022.

Ухвалою суду від 07.09.2022 вказану заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 13.09.2022 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_7 , постановлено судові засідання у справі № 489/129/22 за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, проводити за її участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу «EASYCON» з використанням власних технічних засобів. Попереджено заявника адвоката Вдовиченко І.С., що відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

20.09.2022 Ленінським районним судом м. Миколаєва заочне рішення від 08.08.2022 по справі № 489/129/22 (провадження № 489/1096/22) скасовано, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

Прокольною ухвалою суду від 20.10.2022 частково задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, заявлене у відзиві на позов від 30.09.2022 та підтримане представником відповідача у судовому засіданні. Постановлено оглянути у судовому засіданні по суті спору матеріали кримінального провадження № 000634 (справа № 489/443/20) за обвинуваченням ОСОБА_5 , яке перебуває в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва; відмовлено в задоволенні клопотання в частині витребування історії хвороби та медичні карти пацієнта ОСОБА_5 , які перебувають у КНП «Миколаївська міська лікарня № 1» та Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня МОР у зв`язку з достатністю в матеріалах справи доказів для встановлення фактичних обставин справи; задоволено клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання для реалізації права сторони на подачу клопотань про призначення експертиз.

Такі клопотання ані відповідачем, ані його представником подані не були.

Ухвалою суду від 21.11.2022 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду; постановлено оглянути в судовому засіданні: цивільну справу № 489/2010/21 за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи; матеріали кримінального провадження № 000634 (справа № 489/443/20) за обвинуваченням ОСОБА_5 , яке перебуває в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою суду від 15.12.2022 постановлено судове засідання у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, призначене на 20.12.2022 на 11.00 год., а також всі наступні судові засідання, проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису; попереджено заявника - представника позивача адвоката Заставного Р.А., що відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

В судове засідання 19.01.2023 сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Направлена на адресу сторін та їх представників судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , який брав участь в ньому в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цієї справи та справи № 489/2010/21 за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, а також кримінальної справи № 489/443/20 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 07.12.2019 близько 02:30 год. водій ОСОБА_5 керував автомобілем марки LEXUS IS 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по пр. Богоявленському з боку вул. Кузнецької у напрямку вул. Південної в м. Миколаєві, по вологій, освітленій міським електроосвітленням, асфальтній проїзній частині, та допустив виїзд на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль марки DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 та допустив зіткнення з ним.

Внаслідок ДТП від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 07.12.2019 загинув на місці.

Загиблий ОСОБА_6 був колишнім чоловіком позивача та батьком їх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17,18).

За фактом ДТП матеріали відносно ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000634 та складено обвинувальний акт, який передано до Ленінського районного суду м. Миколаєва (а.с. 20-21, 22-28 т. 1).

Станом на час розгляду справи в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва (суддя Губницький Д.Г.) знаходиться кримінальна справа №489/443/20 щодо розгляду вказаного обвинувального акта відносно ОСОБА_5 . Вирок у справі не ухвалено.

При огляді в судовому засіданні цивільної справи №489/2010/21, встановлено, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки LEXUS IS 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом № АО6047140.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.09.2021, яке набрало законної сили 08.10.2021, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 076,00 грн. (п`ятдесят тисяч сімдесят шість гривень 00 коп.) та страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, щомісячно по 2 086,50 грн. на кожну малолітню дитину, тобто з 07.12.2019, і до досягнення дітьми вісімнадцятирічного віку, а саме - на ОСОБА_3 до 01.10.2027, та на ОСОБА_4 до 02.12.2030, але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, встановленої договором страхування № АО6047140 в загальному розмірі 200 000,00 грн. В задоволенні решти вимог - відмовлено (а.с.72-77 т. 1).

Додатковим рішенням цього ж суду від 28.09.2021 стягнуто на користь позивача з страхової компанії витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. (а.с.78 т. 1).

При огляді в судовому засіданні цивільної справи №489/2010/21, встановлено, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02.12.2021 апеляційну скаргу страхової компанії на вказане рішення повернуто апелянту на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Тобто ч. 3 ст. 1166 ЦК України, яка передбачає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду відправляє до ст. 1187 ЦК України, на яку у відзиві посилається представник відповідача, обґрунтовуючи безпідставність заявлених позовних вимог.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 5 ст.1187 ЦК, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Водночас, ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі №352/342/17 від 18.10.2019.

У відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Як вбачається з матеріалів дослідженої в судовому засіданні справи № 489/2010/21, позивачем вже було подано позов до страхової компанії з вказаних підстав, який в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що становило 50 076,00 грн. було задоволено. При цьому, суд враховує, що заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до страхової компанії, позивач обмежила їх вказаною в законі сумою, не обґрунтовуючи тяжкість завданої моральної шкоди малолітнім дітям смертю їх батька та її дійсний розмір, враховуючи тяжкість та глибину їх моральних страждань, розуміючи можливість подання цивільного позову до ОСОБА_5 як завдавача моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти доводи відповідача, зазначені у відзиві щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст. 1166 та 1187 ЦК України, які регулюють підстави відшкодування матеріальної шкоди, та необхідності перевірки судом обставин, за яких було заподіяно моральну шкоду дітям загиблого ОСОБА_6 , в інтересах яких позивач звернулась до суду з цим позовом, зокрема щодо наявності чи відсутності обставин непереборної сили при ДТП, оскільки до виниклих правовідносин підлягає застосуванню спеціальна норма ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди смертю загиблого батька ОСОБА_6 (суму її компенсації), судом враховано докази надані представником відповідача щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , який є особою з інвалідністю з дитинства та його діагнози, як завдавача моральної шкоди (а.с.125-138 т. 1), тяжкість завданої моральної шкоди малолітнім дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , глибину, тривалість та характер моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, настання у зв`язку з цим негативних змін у їх житті, необхідність матеріальних затрат, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації життя малолітніх дітей.

При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Враховуючи вищевикладене, а також часткове відшкодування страховою компанією заподіяної малолітнім дітям моральної шкоди у розмірі 50 076,00 грн., суд вважає, що справедлива сума компенсації від спричиненої ОСОБА_5 моральної шкоди повинна складати 400 000,00 грн.: по 200 000,00 грн. на кожну малолітню дитину, тому позов підлягає частковому задоволенню в цій частині.

В позовній заяві позивач просить також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000,00 грн., однак одночасно позивачем подано заяву про продовження строків надання таких доказів, зазначено, що вони будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, тому суд при ухваленні цього рішення питання про їх стягнення не вирішує.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 793,92 грн. пропорційно задоволеним вимогам (992,40 х 80%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки 400 000,00 грн. (чотириста тисяч гривень 00 копійок).

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 793,92 грн. (сімсот дев`яносто три гривні 92 копійки).

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, який не може перевищувати п`яти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складено 20.01.2023.

Суддя Г.А. Микульшина