Справа № 484/6387/23
Провадження № 2/484/1721/23
Рішення

іменем України

21.12.2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючої - судді Максютенко О.А.

за участі: секретаря судового засідання Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Сотська Світлана Олексіївна до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення

без участі сторін

встановив

20.11.2023 року адвокат Сотська С.О.,яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 зернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами. ОСОБА_1 є спадкоємицею майна спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який був батьком позивачки. Позивач оформила спадкові права на земельну частку (пай) площею 4.78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована та території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та виділила земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), що підтверджується зареєстрованим правом власності на земельні ділянки з к/н::01:000:1436 площею 0.0171 га; :01:000:1435 площею 0.2299 га; :01:000:1459 площею 1.3184 га; :01:000:1444 площею 2.6311 га,а всього 4.1965 га,що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З повідомлення відділу Держгеокадастру у Первомайському районі стало відомо, що ОСОБА_2 нібито 28.12.2009 року уклав договір оренди земельної частки (паю) строком на 50 років з ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Зі змісту договору вбачається, що від імені ОСОБА_2 при укладенні договору земельної частки (паю) діяв його представник ОСОБА_3 на підставі нотаріально-посвідченої довіреності, який і підписав правочин.

Однак, чинність довіреності виданої ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 припинилась 02.12.2007 року у зв`язку зі смертю довірителя та припинення його цивільних прав та обов`язків.

Укладаючи 28.12.2009 року договір оренди земельної частки (паю) із ТОВ «Агрофірма Корнацьких», ОСОБА_3 не був уповноваженою особою на вчинення цих дій, з огляду на припинення чинності строку довіреності у зв`язку зі смертю довірителя, тобто не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності на час вчинення правочину.

Отже, укладений договір оренди земельної частки (паю) є неукладеним.

На теперішній час земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача та відповідач незаконно використовує земельні ділянки належні на праві власності позивачу та вони підлягають поверненню останньому.

У зв`язку з викладеним, просить:

- усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, загальною площею 4.1965 га, з кадастровими номерами: :01:000:1436, :01:000:1435, :01:000:1459, :01:000:1444 призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, шляхом витребування і повернення її власнику із незаконного користування. Посила стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою суду 22.11.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

20.12.2023 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, де просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач як спадкоємиць майна ОСОБА_2 отримувала орендну плату за договором оренди землі за 2020-2023 роки, а тому договір оренди не можна вважати не укладеним, через те, що ОСОБА_2 його не підписував. Щодо повернення земельних ділянок послався на відсутність доказів того, що спірні земельні ділянки передавались відповідачу. Просив зменшити витрати на правову допомогу.

Позивач про розгляд справи повідомлена належним чином, представник позивача копію відзиву отримала.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 в с. Кам`яна балка Первомайського району Миколаївської області.

Спадкоємицею майна ОСОБА_2 стала його донька ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки загальною площею 4.1965 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована та території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області справа №484/4226/21.

Скориставшись своїм правом на виділ земельної ділянки в натурі позивач згідно витягу з Державного реєстру речових прав є власником земельних ділянок з к/н::01:000:1436 площею 0.0171 га; :01:000:1435 площею 0.2299 га; :01:000:1459 площею 1.3184 га; :01:000:1444 площею 2.6311 га., ,а всього 4.1965 га.

09.11.2023 року позивачу було видано копію договору оренди земельної частки (пай) зареєстрованого 02.03.2010 року за № 116 між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на земельну частку (пай) площею 4.78 га, в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, терміном на 50 років.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про повернення у власність земельних ділянок.

Правовідносини, пов`язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі регулюються Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Згідно з ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У відповідності до статті 17 ЗУ "Про оренду землі", об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229 - 233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Суд встановив, що спірний договір оренди землі датований 28.12.2009 року підписаний за нотаріально посвідченою довіреністю з боку орендодавця ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Водночас ОСОБА_2 відповідно до даних, що містяться у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05.12.2007 року, помер.

Таким чином у сторони договору - орендодавця було відсутнє волевиявлення на укладення спірного договору, що вказує про неукладеність спірного договору.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена лише стороні недійсного правочину, при цьому проведення реституції в односторонньому порядку законодавцем не передбачена.

Вказаний висновок також викладено постанові постанові Верховного Суду від 20 квітня 2021 року у справі № 922/2811/19.

Позивач зазначає, що відповідач використовує земельні ділянки незаконно, однак будь-яких доказів до позову не додано.

Зважаючи, що позивач заявила про наслідки недійсності фактично неукладеного правочину, що у свою чергу не допускає реституції, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Суд зазначає, що позивач, обираючи такий спосіб захисту як застосування наслідків недійсності до неукладеного правочину обрала неналежний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Також, суд звертає увагу, що вимогу про скасування реєстрації договору оренди земельної частки (пай) зареєстрованого 02.03.2010 року за №116 між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на земельну частку (пай) позивач не заявляла.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вимоги про їх відшкодування відсутні.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: