ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 397/179/23

провадження № 22-ц/4809/1019/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2023 року у складі судді Максимович І.В.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якому просив стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду у розмірі 88759,98 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та витрати, понесені ним за договором на виконання експертної оцінки розміру матеріального збитку від 05.01.2023 року у сумі 5000 грн., а також понесені судові витрати.

13.06.2023 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заробонити відповідачу ОСОБА_3 вчиняти дії щодо відчуження нерухомого та рухомого майна, що підлягає державній реєстрації.

Заяву про забезпечення позову мотивував тим, що із поданих заяв відповідача по суті спору, вбачається, що вона позов не визнає і заперечує проти відшкодування. Отже на теперішній час наявний ризик того, що через довготривалість судового розгляду, юриспрудейційні проблеми обумовлені воєнним станом, стороною відповідача може бути вжито заходів по нівелюванню можливості отримати відшкодування за завдані збитки. Окрім того, як стало відомо стороні позивача, відповідачка неодноразово зверталася до нотаріусів в смт. Олександрівка.

Вважає, що існують ризики невиконання потенційного позитивного рішення про стягнення з відповідача завданих йому збитків, тому є необхідність у забезпечені позову. Відповідач через реєстрацію переходу права на майнові права може уникнути майнової відповідальності за шкоду, нанесену ДТП.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач вважає, що є необхідність для забезпечення позову шляхом заробони ОСОБА_3 вчиняти дії щодо відчуження нерухомого та рухомого майна, що підлягає державній реєстрації.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що суду не надано даних, які б давали підстави стверджувати, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ??існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, адже відповідач вже повідомила, що коштів для відшкодування обрахованої шкоди вона не має. Виходячи із обсягу позовних вимог, сторона позивача вважає відповідним вид забезпечення позову.

На думку позивача, дії відповідача після ДТП свідчили про затягування справи та небажання вирішувати спір. Сам факт надання розписки про зобов?язання відшкодувати шкоду, потім відмова від цього свідчать про зміну позиції як аргумент на користь вжиття заходів забезпечення. Вважає, що обраний спосіб дає можливість продовжувати володіти та користуватися наявними у власності речами, що підлягають державній реєстрації, проте, обмежують можливість розпорядження.

Просив скасувати ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначила, що ?суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку спірним правовідносинам, повно та всебічно з?ясував обставини справи та правильно застосував закон, який поширювався на дані правовідносини. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті допустив порушення норм матеріального чи процесуального права.

Вважає доцільним є висновок суду про те, що заява позивача про забезпечення позову є необгрунтована, так як в ній не зазначено в чому полягає неможливість захисту порушених прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, не мотивовано наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити судове рішення без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Представник відповідача адвокат Романюк О.В. заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявником не надано даних, які б давали підстави стверджувати, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 п. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Метою забезпечення позову є попередження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: матеріальної шкоди у розмірі 88 759,98 грн, моральної шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати, понесені позивачем за договором на виконання експертної оцінки вартості матеріального збитку у сумі 5000 грн.

Проте ОСОБА_1 не обґрунтував у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду та доцільність вжиття заходів забезпечення саме у такий спосіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, є ідентичними аргументам, викладеним в заяві про забезпечення позову, висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2023 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний