ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27973/23

Провадження № 22-ц/4820/2317/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю представника заявниці адвоката Панченка Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/27973/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2023 року (суддя Продан Б.Г.) про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила встановити факт неправильності (неповноти) запису по батькові « ОСОБА_1 » батька ОСОБА_3 в актовому записі від 15 березня 1935 року, вчинений виконавчим комітетом Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та актовому записі про народження № 10 від 19 липня 2023 року, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); встановити факт про національність батька ОСОБА_1 . ОСОБА_3 в актовому записі про народження ОСОБА_1 в актовому записі від 15 березня 1935 року, вчинений виконавчим комітетом Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та актовому записі №10 від 19 липня 2023 року, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); встановити факт, що ОСОБА_3 за національністю є поляк та являється батьком ОСОБА_1 ; встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 , уродженка с. Строїнці Тиврівського району Вінницької області, за національністю є полька; зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни: в актовий запис про народження ОСОБА_1 № 10 від 19 липня 2023 року, який вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме в графі «відомості про батька» змінити по батькові на ОСОБА_1 замість букви ОСОБА_1 та відомості про національність ОСОБА_1 змінити з «українка» на «полька».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в частині вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту про національність батька ОСОБА_1 . ОСОБА_3 в актовому записі про народження ОСОБА_1 в актовому записі від 15 березня 1935 р., вчинений виконавчим комітетом Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та в актовому записі № 10 від 19 липня 2023 року, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); встановлення факту, що ОСОБА_3 за національністю є поляк та являється батьком ОСОБА_1 ; встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. РНОКПП НОМЕР_1 , уродженка с. Строїнці Тиврівського району Вінницької області, за національністю є полька та щодо зобов?язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни: в актовий запис про народження ОСОБА_1 №10 від 19 липня 2023 року, який вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме в графі «відомості про батька» змінити по батькові на ОСОБА_1 замість букви ОСОБА_1 та відомості про національність ОСОБА_1 змінити з «українка» на «полька».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Заявниця вказує, що суд першої інстанції виходив з того, що нею ставляться вимоги, які випливають з питань внесення змін у актовий запис органом реєстрації актів громадського стану, який виступає як суб`єкт владних повноважень, при цьому суд дійшов помилкового висновку, що спір між сторонами є публічно-правовим, який виключає розгляд заяви в порядку цивільного судочинства. Також апелянтка посилається на те, що міськрайонним судом проігноровано, що вона має на меті вирішити питання встановлення факту національності батька та про внесення змін щодо національності батька у вже існуючий запис про її народження, який може бути внесений лише в межах окремого провадження в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 зазначала, що оскаржувана ухвала ставить під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, а тому навіть з огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис ч. 5 ст. 170 КАС України вказана справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до Хмельницького міськрайонного суду для продовження розгляду.

Відзив від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Представник заявниці адвокат Панченко Д.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Заявниця та представник заінтересованої особи до суду не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження щодо частини вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту належності до певної національності не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження в частині вимог ОСОБА_1 про встановлення факту національності її батька в актовому записі про її народження від 15 березня 1935 р., вчинений виконавчим комітетом Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та в актовому записі № 10 від 19 липня 2023 року, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ); про встановлення фактів національності батька заявниці та заявниці і щодо зобов`язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) внести зміни в актовий запис про народження заявниці №10 від 19 липня 2023 року, який вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ).

Колегія суддів погоджується із такими висновками, оскільки вони відповідають норма матеріального та процесуального права.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом, який за змістом частини 2 статті 315 ПК України не є вичерпним, однак у судовому порядку можуть бути розглянуті тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності.

Хоча зазначений у частині 1 статті 315 ЦПК України перелік справ не є вичерпним, проте за замістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, що тягнуть для заявника певні правові наслідки.

У цій справі заявниця просить встановити факт національності батька її ОСОБА_3 в її актовому запису про народження, встановити факт, що ОСОБА_3 за національність є «поляк» та є її батьком та, що вона за національністю є «полька», внести зміни в її актовий запис про народження заявниці, а саме в графі «відомості про батька» змінити по батькові на « ОСОБА_1 » замість ОСОБА_1 » та відомості про національність ОСОБА_1 змінити з «українка» на «полька».

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 49 Цивільного кодексу України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина 2 статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону № 2398-VI).

Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011року №96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №398/4017/18 зазначено, що питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про шлюб ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР), кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні».

Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №398/4017/18 дійшла висновку, що «заява про встановлення факту неправильності актового запису щодо національності матері заявника не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності».

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 року у справі №810/2732/18 про зобов`язання органу ДРАЦС внести зміни до актового запису щодо національності матері заявника, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності, цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 337/5247/19, від 25 березня 2020 року у справі № 229/2823/19, від 18 березня 2020 року у справі № 761/36561/19, відповідно до яких норми ЦПК України не передбачають можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності особи до певної національності.

Враховуючи викладене, в обраний заявницею спосіб факт належності особи до певної національності не може розглядатись у судовому порядку, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у відкритті провадження у даній справі.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2023року про відмову у відкритті провадження залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай