ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 759/15495/20

провадження № 61-265св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка», директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» Дубовик Вікторія Іванівна ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка», директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» Дубовик Вікторії Іванівни на постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року в складі колегії суддів: Голуб С. А., Писаної Т. О., Таргоній Д. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» (далі - ТОВ «Омега») Дубовик В. І. про визнання дій незаконними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що з 23 липня 2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Омега» та працював на посаді експедитора у відділі доставки Київ-3.

12 серпня 2020 року представник Святошинського районного в місті Києві військового комісаріату його повідомив його про те, що він, як підполковник запасу, призваний на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на три роки у зв`язку з чим, 13 серпня 2020 року йому наказано прибути до РВК для отримання відповідних документів, а 14 серпня 2020 року прибути до військової частини.

Наказом № 231-ки від 19 серпня 2020 року його звільнено з роботи за прогул на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Вважав звільнення незаконним, оскільки проведено з порушенням статті 119 КЗпП України.

Крім того зазначав, що 13 серпня 2020 року він був на роботі, зранку надав у відділ кадрів документи щодо його призову на військову службу, особисто здав керівнику ОСОБА_4 картки на паливо та згідно з актом прийому-передачі робоче авто та ключі до нього, після чого йому було повідомлено лише про обов`язок надати контракт на проходження військової служби.

Проте відповідач жодних перевірок його відсутності на робочому місці не проводив, письмові пояснення у нього не відбирав, згоди профспілкового органу на звільнення не отримав.

09 жовтня 2020 року позивач подав уточнену позовну заяву, у яких відповідачем зазначив ТОВ «Омега» та в яких просив: визнати незаконними дії ТОВ «Омега» щодо його звільнення; визнати незаконним та скасувати наказ № 231-кн від 19 серпня 2020 року про його звільнення; поновити його на посаді експедитора у відділі доставки Київ-3 та зобов`язати протягом 15-ти днів з дня набрання рішенням законної сили внести відповідний запис до трудової книжки; стягнути з ТОВ «Омега» невиплачену заробітну плату за період з липня 2020 року по серпень 2020 року, та за час вимушеного прогулу, починаючи з 13 серпня 2020 року, а також моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн; та зобов`язати відповідача виконати вимоги статті 119 КЗпП України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року в позові відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача за прогул проведено відповідачем з дотримання вимог закону. Позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів поважності причин його відсутності на роботі 13 серпня 2020 року з 10:45 год до 18:00 год.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано неправомірним наказ № 231-ки від 19 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді експедитора у відділі доставки Київ-3 ТОВ «Омега» з 13 серпня 2020 року.

Стягнуто з ТОВ «Омега» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2020 року по 18 липня 2022 року в розмірі 91 999,80 грн (без вирахування податків та обов`язкових платежів) та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.

У решті позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наказ про звільнення відповідач виніс 19 серпня 2020 року, після того як позивач уклав контракт про проходження військової служби, тому таке звільнення проведено з порушенням частини третьої статті 119 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Крім того належних та допустимих доказів вчинення позивачем 13 серпня 2020 року прогулу без поважних причин відповідач не надав.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг

У січні 2023 року ТОВ «Омега» та директор ТОВ «Омега» Дубовик В. І. звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами, у яких просять скасувати постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року й залишити в силі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року.

Підставами касаційного оскарження зазначають неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 757/43355/16-ц, від 27 серпня 2020 року в справі № 161/14225/19, від 29 вересня 2021 року в справі № 661/2744/19, від 12 січня 2022 року в справі № 592/6904/21, від 26 січня 2022 року в справі № 464/395/19, від 22 лютого 2022 року в справі № 520/17348/19, від 31 травня 2022 року в справі № 759/17188/18, від 25 серпня 2022 року в справі № 757/31785/19-ц; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права в подібних правовідносинах.

Касаційні скарги мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції вирішив питання про права та обов`язки ТОВ «Омега», яке не було визнане відповідачем у цій справі, відповідно не брало участі в справі та не мало можливості користуватися правами сторони чи третьої особи. Не повідомив ТОВ «Омега» належним чином про дату, час і місце судового засідання. Надав оцінку доказам на підставі власних припущень. Не врахував, що днем звільнення позивача є 13 серпня 2020 року, а не 19 серпня 2020 року, тому неправильно застосував до спірних правовідносин частину третю статті 119 КЗпП України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 23 січня 2023 року відкрито касаційні провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

23 березня 2023 року справа № 759/15495/20 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Наказом ТОВ «Омега» від 21 липня 2020року № 188-ки ОСОБА_1 прийнято на посаду експедитора (водія) у відділ доставки Київ-3.

Наказом директора ТОВ «Омега» Дубовик В. І. № 231 від 19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 13 серпня 2020 року за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Підстава звільнення: доповідні записки начальника відділу доставки (Київ-3) ОСОБА_4 від 13 серпня 2020 року, від 14 серпня 2020 року, від 17 серпня 2020 року; доповідна записка інспектора відділу безпеки (Київ) Дзюби Р. А. від 15 серпня 2020 року; акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі від 13 серпня 2020 року, від 14 серпня 2020 року, від 15 серпня 2020 року; акт відмови ОСОБА_1 від надання пояснень від 19 серпня 2020 року; протокол зборів трудового колективу від 19 серпня 2020 року щодо звільнення ОСОБА_1 .

Відповідно до цих доповідних записок та актів, ОСОБА_1 був відсутній на роботі 13 серпня 2020 року з 10:45 год до 18:00 год, 15 серпня 2020 року, про причину відсутності не повідомив.

Згідно з витягом з наказу Командувача об`єднаних сил Збройних сил України від 24 липня 2020 року з полковником запасу ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на 3 роки.

Приписом № В03ІК/37 від 12 серпня 2020 року підполковнику ОСОБА_1 запропоновано 14 серпня 2020 року вибути до Командування об`єднаних сил Збройних Сил України, строк прибуття 17 серпня 2020 року.

Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 серпня 2020 року № 141, підполковника ОСОБА_1 з 17 серпня 2020 року зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення і він вважається таким, що 17 серпня 2020 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Частиною третьою статті 149 КЗпП України визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

За приписами пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі в трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі надається виходячи з конкретних обставин.

Частиною третьою статті 119 КЗпП України в редакції, що діяла до 19 липня 2022 року, передбачено, що за працівниками, призваними на строкову військову служб; військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Згідно зі статтею 12, частиною першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Установлено, що приписомвід 12 серпня 2020 року позивачу запропоновано 14 серпня 2020 року вибути до Командування об`єднаних сил Збройних Сил України.

13 серпня 2020 року ОСОБА_1 був на роботі. Здав автомобіль, який йому був переданий для виконання посадових обов`язків, ключі від автомобіля та припис № В03ІК/37 від 12 серпня 2020 року. Наступного дня він мав вибути до військової частини. Обставини передачі позивачем автомобіля, ключів та припису відповідач не оспорює.

Оскільки позивач не міг виконувати свої посадові обов`язки водія-експедитора за відсутності автомобіля, суд апеляційної інстанції визнав доведеною обставину того, що після передачі автомобіля та ключів до нього 13 серпня 2020 року позивач залишив робоче місце за згодою безпосереднього керівника ОСОБА_4 . Відповідно визнав поважною причину його відсутності на робочому місці 13 серпня 2020 року.

Крім того встановлено, що підставою для винесення наказу про звільнення відповідач зазначив, у тому числі, акти про відсутність позивача на роботі 14 та 15 серпня 2020 року, акт про відмову позивача від надання пояснень, складений 19 серпня 2020 року, тоді як звільнив його 13 серпня 2020 року.

При цьому наказ про звільнення відповідач виніс 19 серпня 2020 року, після того, як позивач був прийнятий на військову службу за контрактом.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що відповідач ТОВ «Омега»звільнив позивача без законних підстав, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для поновлення його на роботі та виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір якого відповідач не спростовує.

Не є підставою для скасування судового рішення посилання в касаційних скаргах на те, що суд апеляційної інстанції з власної ініціативи визначив ТОВ «Омега» відповідачем у справі, оскільки саме позивач визначив ТОВ «Омега» відповідачем, про що свідчить подана ним заява про уточнення позовних вимог від 09 жовтня 2020 року. При цьому ТОВ «Омега» брало участь в справі, подавало свої доводи та міркування. Тому, як правильно зазначив апеляційний суд, непостановлення судом першої інстанції ухвали про залучення до участі в справі співвідповідача чи заміну неналежного відповідача не може тягнути за собою негативні наслідки для позивача, трудовий спір якого вирішується протягом двох років.

Також колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи касаційних скарг про неналежне повідомлення ТОВ «Омега» про розгляд справи в апеляційному суді, оскільки матеріали справи містять підтвердження того, що апеляційний суд направляв заявнику судову повістку про виклик до суду на 07 грудня 2022 року, однак поштове відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення йому цієї судової повістки.

Інші доводи касаційних скарг не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційних скарг

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Оскільки касаційні скарги залишені без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка», директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» Дубовик Вікторії Іванівни залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко