Справа №443/1751/23
Провадження №2/443/592/23
РІШЕННЯ

іменем України

14 грудня 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Межиріччя в особі Жидачівської міської ради Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зарічанської сільської ради, площею 1.1259 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІI-ЛВ №015009 від 28.03.2001 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зарічанської сільської ради, Жидачівського району Львівської області, площею 1.1259 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Серії ІІI-ЛВ №015009 від 28.03.2001 року. Зазначає, що в Жидачівській державній нотаріальній конторі посвідчено заповіт ОСОБА_3 в користь неї. Вона у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу.

15.09.2023 року вона звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Зарічанської сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном. За таких обставин вона змушена звертатися до суду із вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 26.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 23.10.2023 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську нотаріальну контору Львівської області в особі завідувача в строк до 06 листопада 2023 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінал або належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, яка заводилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.11.2023 року завідувачем Жидачівської ДНК Матусеком В.В. надіслано копію спадкової справи №140/2023 від 02.05.2023 року, яка заводилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 09.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача адвоката Яременка І.О. надійшла заява, згідно якої останній просить розглянути справу без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача - Жидачівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якого повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді матеріалів та іншої інформації, яка була б підставою щодо визнання чи заперечення позовних вимог. Також просить розглянути справу без участі їхнього представника.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. Наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України йому зрозумілі.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання зареєстрована у АДРЕСА_1 , з 17.09.2014 року (а.с.4 на звороті).

Згідно свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_1 , 26.05.1968 року у Зарічанській сільській раді Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , 1945 року народження та ОСОБА_4 , 1945 року народження (а.с.37).

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.38).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_3 , 10.08.1990 року у відділі ЗАГС Новороздільського МВК Миколаївського району зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.39).

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.41).

Як видно із копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , 23.06.2012 року у м.Новий Розділ Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.40).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.03.2023 року (а.с.6, 30).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зарічанськоїсільської ради, площею 1.1259 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Серії ІІI-ЛВ №015009 від 28.03.2001 року(а.с.9).

Також до складу спадщини увійшов житловий будинок АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_3 на праві приватної власності (1/1 частка), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8).

За життя ОСОБА_3 , 20.10.2021 року було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Жидачівської ДНК Матусеком В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1347, згідно якого остання заповіла усе своє майно внучці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7, 34).

Згідно довідки Жидачівської міської ради Львівської області №180 від 03.04.2023 року, ОСОБА_3 проживала в АДРЕСА_2 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_3 у спадковому житловому будинку був постійно прописаний чоловік ОСОБА_2 , який продовжує проживати у будинку на сьогоднішній день (а.с.36).

Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом також встановлено, що крім позивачки, спадкоємцем за законом, який має право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 був чоловік останньої - ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29), внаслідок чого нотаріусом було заведено спадкову справу №140/2023 (а.с.28-43).

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.ч. 5,6 ст.1273 ЦК України).

Як вбачається із письмової заяви ОСОБА_2 , яка міститься в матеріалах спадкової справи №277/2015 (а.с.30), останній повідомляє, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті його дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також повідомляє, що спадщини він не приймає та на її оформлення не претендує. Не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом його онучці ОСОБА_1 .

При цьому, як вбачається із матеріалів спадкової справи №277/2015 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 зверталася тільки позивачка (а.с.29).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зарічанськоїсільської ради Жидачівського району Львівської області, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, постановою завідувача Жидачівської ДНК Матусеком В.В. №301/02-31 від 15.09.2023 року (а.с.11), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, після смерті її бабусі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зарічанської сільської ради Стрийського району (Жидачівського району) Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 втрачено.

Доказом того, що покійній ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельні ділянки, які розташовані на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до якої, згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХVІ сесії ІІІ-го демократичного скликання Жидачівської районної ради від 17.12.2001 р №272 на гр. ОСОБА_3 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №015009 від 28.03.2001 р.. Реєстраційний номер 165. Площа земельної ділянки 1,1259 га. (а.с.9).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_3 у відділі не зареєстровано.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зарічанської сільської ради, площею 1.1259 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІI-ЛВ №015009 від 28.03.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І. Сливка