Провадження № 2/201/3230/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі:

головуючого судді Батманової В.В.

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторія Аркадіївна про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторія Аркадіївна про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог було вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , 1937 року народження. Після його смерті відкрилась спадщина у виглялі: сараю № НОМЕР_1 , який розташований у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 та гаражу № НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу Руденко В.А. з заявою про прийняття спадщини після її батька ОСОБА_2 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого було відкрито спадкову справу за № 105/2022. 05 липня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем майна ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 (Позивач), у тому числі з урахуванням частини у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця, ОСОБА_3 , на користь Позивача ОСОБА_1 , і про право прийняття спадщини за законом на сарай АДРЕСА_2 . Крім того, приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. 18 серпня 2023 року винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на зазначене в заяві майно, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно з державною реєстрацією права власності спадкодавцем, оскільки відповідно до інформаційної довідки комунального підприємства „Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації Дніпровської міської ради від 08.05.2023 № 4492, в матеріалах інвентаризаційної справи міститься список пайовиків-власників гаражів по АДРЕСА_3 , згідно з яким гараж № НОМЕР_2 значиться загр. ОСОБА_4 (ПІБ зазначено російською мовою відповідно до списку). Відомості щодо реєстрації права власності на гараж АДРЕСА_4 відсутні. Спадковий гараж № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 було побудовано відповідно до Договору щодо участі у пайовому будівництві № 17 від 21 травня 2001 року. Відтак позивач просить суд визнати гараж № НОМЕР_2 площею 19,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спадковим майном після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , на гараж № НОМЕР_2 площею 19,4 кв.м., розташованого за адресою: пров. Євгена Коновальца, 13-Г ум. Дніпро.

Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі, просила розглянути справу відповідно вимог законодавства.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином, причина неявка суду не відома.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволення, з таких підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , 1937 року народження.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу Руденко В.А. з заявою про прийняття спадщини після її батька ОСОБА_2 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого було відкрито спадкову справу за № 105/2022. В Спадковому реєстрі відкриття спадкової справи зареєстровано 14 листопада 2022 року за № 69921228.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із: сараю, який має наступний опис: в житловому будинку літ. А-8 у підвалі в приміщенні XXVI сарай № 7, загальна площа 3,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , який належав дружині померлого, ОСОБА_5 , на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 08 травня 2001 року за реєстровим № 8-1559, зареєстрованого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 21 травня 2001 року, в реєстровій книзі № 15-НФ, за реєстровим № 842-166, спадкоємцем якої був її чоловік та батько позивача ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

05 липня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем майна ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 , у тому числі з урахуванням частини у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця, ОСОБА_3 , на користь Позивача ОСОБА_1 , і про право прийняття спадщини за законом на сарай АДРЕСА_2 .

Представником позивача 18 серпня 2023 року до приватного нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. подано заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця Позивача- ОСОБА_1 за законом, на гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , який належав дружині померлого, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік, ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. 18 серпня 2023 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на зазначене в заяві майно, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно з державною реєстрацією права власності спадкодавцем, оскільки відповідно до інформаційної довідки комунального підприємства „Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації Дніпровської міської ради від 08.05.2023 № 4492, в матеріалах інвентаризаційної справи міститься список пайовиків-власників гаражів по АДРЕСА_3 , згідно з яким гараж № НОМЕР_2 значиться загр. ОСОБА_4 (ПІБ зазначено російською мовою відповідно до списку). Відомості щодо реєстрації права власності на гараж АДРЕСА_4 відсутні.

Спадковий гараж № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 було побудовано відповідно до договору щодо участі у пайовому будівництві № 17 від 21 травня 2001 року.

Згідно з п. 1.1. Договору Замовник- Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації приймає ОСОБА_6 до пайового будівництва капітальних гаражів для легкових автомобілів у м. Дніпро в дворі будинку АДРЕСА_7 , а ОСОБА_7 зобов`язується прийняти гараж на 1 легковий автомобіль і сплатити повну вартість його згідно з умовами договору. Бокс № 17.

Передачу здійснено відповідно до Договору у зв`язку з закінченням будівництва гаража Замовником- Управлінням капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації і сплатою повної його вартості ОСОБА_6 .

Відповідно до Технічного паспорту, виданого Позивачу- ОСОБА_1 05 травня 2023 року Гараж АДРЕСА_4 (станом на 01.01.2021) є гаражним боксом, побудованим у 2001 році, загальною площею 19,4 кв.м.

Згідно з Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 22 серпня 2023 року вартість гаражу АДРЕСА_4 загальною площею 19,4 кв.м. складає 108945,46 грн.

Звертаючись до суду позивач посилається на лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319 в якому вказано, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку, проте позивач не ставить питання про належність гаражу померлій ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до листа комунального підприємства „Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації Дніпровської міської ради від 08.05.2023 № 4492, в матеріалах інвентаризаційної справи міститься список пайовиків-власників гаражів по АДРЕСА_3 , згідно з яким гараж № НОМЕР_2 значиться за гр. ОСОБА_4 (ПІБ зазначено російською мовою відповідно до списку). Відомості щодо реєстрації права власності на гараж АДРЕСА_4 відсутні. Також, в матеріалах інвентаризаційної справи містяться відомості про необхідність введення в експлуатацію блоку літ. Б-1 (ввійшов гараж №17).

За таких підстав суд критично оцінює доводи позива в частині винекнення у неї права на отримання у власність в порядку спадкування гаражу АДРЕСА_4 , оскільки вказане спростовується вищевикладим та матеріалами справи, нічим обєктивно не підтверджується та спростовується відсутністю набуття права власності померлою ОСОБА_5 .

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Також слід зазначити, що вимога позивача про визнання гаражу № НОМЕР_2 площею 19,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спадковим майном після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не грунтується на законі, а відтак позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, що пердбачає відмову у задоволенні позову в цій частині.

За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності, та, відповідно, для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України у разі відмови у позові сплачений судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 392, 1216-1218, 1258,1261, 1268, 1296 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» , керуючись ст. ст. 4,12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторія Аркадіївна про визнання права власності в порядку спадкування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова