Провадження № 2/686/6485/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дзюбі В.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому просить стягувати з ОСОБА_4 на її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей, а саме на утримання ОСОБА_5 . 2012 року народження, у розмірі 3500 грн., ОСОБА_6 , 2016 року народження, у розмірі 3500 грн., ОСОБА_7 , 2019 року народження, у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування своїх позовних вимог, ОСОБА_1 зазначила, що від шлюбу з відповідачем має трьох дітей - ОСОБА_5 , 2012 р.н., ОСОБА_6 , 2016 р.н. та ОСОБА_7 , 2019 р.н.

Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. На дату подання позову Хмельницьким міськрайонним судом розглядається справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Наразі діти перебувають тільки на утриманні позивачки. Матеріальні витрати на дітей включають не тільки витрати на забезпечення першочергових потреб трьох дітей різного віку та статі, але й витрати на їх всєсторонній розвиток.

Так, цього року старший син, ОСОБА_8 , пішов до п`ятого класу, донька ОСОБА_9 вперше пішла до школи, а саме до першого класу, що потягнуло за собою значні матеріальні витрати, зокрема, витрати на одяг до школи, на придбання портфеля, підручників, зошитів, канцелярського приладдя та інші. Донька ОСОБА_10 відвідує молодшу групу дитячого садка, що теж тягне за собою відповідні витрати.

З огляду на те, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, позивачка щодня самостійно відводить та забирає дітей зі школи та дитячого садка, робить з ними домашні завдання, у зв`язку із чим позбавлена можливості заробляти достатньо коштів аби самостійно матеріально забезпечувати дітей. Також остання здійснює утримання житла і оплату всіх комунальних платежів.

Кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Проте, ОСОБА_1 самостійно не має змоги забезпечити дітей повноцінним та достатнім утриманням, оскільки цього в повній мірі не дозволяє її матеріальний стан.

Тому, враховуючи рівень цін на харчові продукти, на одяг, витрати на дозвілля та розвиток дітей, періодичні з метою профілактики огляди у лікарів та інші витрати, які необхідні для забезпечення нормального розвитку дітей, реальні фінансові можливості відповідача, а також той факт, що на час подання позову до суду витрати на одну дитину становлять приблизно 6000-7000 грн на місяць, позивачка вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень на місяць на дітей, які начуються в школі ( ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) та 3000 гривень на ОСОБА_10 , а також просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.10.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

15.11.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив по справі у якому останній просив позов задовільнити частково, а саме зменшити розмір аліментів, що вимагаються позивачкою до половини від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки його місячний дохід є меншим мінімальної заробітної плати та не дозволяє йому здійснювати сплату аліментів у обсязі, заявленому позивачкою.

У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили позов задоволити.

Представниця відповідача у судовому засіданні проти повного задоволення позовних вимог заперечила з підстав, наведених у поданому на позовну заяву відзиві, позовні вимоги підтримала частково, проти задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу заперечила у повному обсязі, просила суд дану вимогу не розглядати.

Суд, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають трьох спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними відповідних свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 27.04.2012 року, серії НОМЕР_2 від 16.08.2016 року, серії НОМЕР_3 від 25.09.2019 року.

Наразі діти проживають разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою № Д-03-43163 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.10.2023 року.

Повне матеріальне утримання дітей здійснюється позивачкою, яка не працює та не має змоги забезпечити їм належним рівень, соціального, духовного, освітнього та культурного віку відповідно їхнього віку та потреб, тоді як батько дітей проживає окремо, офіційно працевлаштований. Проте, суду не надано підтверджень, що відповідач ОСОБА_4 піклується про дітей належним чином та надає матеріальну допомогу на їхнє утримання та забезпечення в добровільному порядку.

Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька.

Суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум з січня 2023 року для дітей до 6 років становить 2272 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Крім того, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на викладене, розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення.

Судом береться до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, проте у добровільному порядку утримання дітей не здійснює, проживає окремо від позивачки та їхніх спільних дітей та, як вбачається із Витягу № 353979246 від 10.11.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта має у власності об`єкти нерухомості, а саме нежитлове приміщення, площею 3,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок з надвірними будівлями, площею 71 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 ; квартиру, площею 55,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,0568 га.

Водночас, ОСОБА_4 офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_11 , що підтверджується Довідкою № 1 від 27.10.2023 року. Проте, як вбачається із Довідки про доходи ОСОБА_4 № 0000-000001 від 27.10.2023 року, офіційний дохід останнього становить 1700 грн. на місяць.

Вказаний розмір офіційного доходу відповідача вважається судом недостатнім для забезпечення останнім здійснення сплати аліментів, у розмірі заявленому позивачкою у поданій позовній заяві. Належних доказів наявності у відповідача будь-яких інших доходів суду не надано.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей у наступних розмірах: на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2800 грн., доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2500 грн. та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1700 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір аліментів суд вважає таким, що відповідає законодавчій вимозі про мінімальний гарантований розмір аліментів, що належить до сплати на дитину відповідного віку, а також таким, що зберігає необхідний баланс між інтересами позивачки, відповідача та їхніх спільних малолітніх дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто від 18.10.2023 року.

Окрім того, позивачкою завлено вимогу про стягнення на її користь з відповідача судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та судового збору.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та АО «ЮК «Тріарії» в особі Гарієвського В.М. 12.10.2023 року укладено Договір про надання правничої допомоги №12.01/1. Як вбачається із Додатку до вказаного договору вартість наданих послуг становить 10000 грн.

Проте, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4900,00 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу у сумі 4900,00 грн.

Окрім того, при звернені до суду ОСОБА_1 було сплачено 1073,60 грн. судового збору, та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки в порядку ст. 141 ЦПК України у частковому пропорційно до задоволених вимог, а саме у сумі 751,52 грн., що становить 70% від сплаченої суми судового збору.

Таким чином, керуючись ст.ст. 2, 76, 77, 79, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.182-199 Сімейного Кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2800 грн., доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2500 грн. та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1700 грн., всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 18.10.2023 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 4900 грн. та судовий збір у розмірі 751,52 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.12.2023 року.

Суддя Сергій Стефанишин