Справа номер 469/1064/20 Головуючий суду першої інстанції Гапоненко Н. О.
Провадження номер 22-ц/812/1369/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Самчишиної Н. В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Стрілець К. О.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк» на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2023 року, постановлену за заявою Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк» про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк», Департамента державної виконавчої служби, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОО», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова Алла Володимирівна, приватний нотаріус Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк Петро Маркович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнутого за виконавчим написом, скасування права власності,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог

В червні 2023 року Акціонерне товариство «Міжнародний резервний Банк», яке раніше мало найменування Акціонерне товариство «Сбербанк», звернулося до суду з клопотанням, в якому просило скасувати заходи забезпечення позову, вжиті Березанським районним судом Миколаївської області 29 липня 2021 року, у вигляді накладення арешту на нежитлову будівлю, котедж №6 дільниця №22, загальною площею 192,75 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:0524, площею 0,15 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до рішення правління НБУ від 25 лютого 2022 року №91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Міжнародний резервний Банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року №131 «Про початок процедури ліквідації АТ «Міжнародний резервний Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Міжнародний резервний Банк». Відповідно до п.7 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку; накладення таких обтяжень чи обмежень не допускається; законодавством України заборонено забезпечення позову шляхом встановлення банку, що ліквідується, заборони або обов`язку вчиняти певні дії тощо. Наявність вказаних арештів, на думку заявника, суперечить Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормам ЦПК України та порушує його права.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2023 року у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» про скасування арешту відмовлено.

Ухвала суду обґрунтована відсутністю підстав для задоволення клопотання, оскільки арешт на нежитлову будівлю та земельну ділянку накладено 29 липня 2021 року, тобто до прийняття рішення про ліквідацію АТ «Міжнародний резервний Банк». Крім цього судом зазначено, що входження арештованого майна до ліквідаційної маси Банку та його можлива реалізація в процедурі ліквідації Банку може призвести до фактичної неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із цією ухвалою суду, Акціонерне товариство «Міжнародний резервний Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду, просило її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення клопотання про скасування арештів.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, заявник вказував, що в Акціонерному товаристві «Міжнародний резервний Банк» з 25 лютого 2022 року введена процедура ліквідації Банку. У зв`язку із чим, на підставі п.7 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається. Проте суд цих норм права на врахував та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання.

Доводи інших учасників справи

Департаментом державної виконавчої служби подано відзив на апеляційну скаргу, у якому ним наголошено на тому, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи

В грудні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 3 березня 2012 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В., зареєстрований в реєстрі за №566, яким в рахунок погашення частини його заборгованості за кредитним договором №04-В/08/19/ФО/П від 3 квітня 2008 року було звернуте стягнення в рахунок погашення боргу у сумі 2 119 513,20 доларів США на нежитлову будівлю котедж №6, дільниця №22, та земельну ділянку (кадастровий номер :09:000:0524) площею 0,15 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ТОВ «КОО»; визнання недійсним та скасування акту про реалізацію предмета іпотеки №32355655 від 30 травня 2018 року у виконавчому провадженні №32355655; визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане АТ «Сбербанк» 16 червня 2020 року приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Мартинюком П. М., зареєстроване в реєстрі за №191; припинення права власності АТ «Сбербанк» на вищезазначену нежитлову будівлю, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №36902543.

Позивач зазначав, що на підставі оспорюваного виконавчого напису та реалізації предмета іпотеки, ТОВ «КОО» набуло права кредитора за кредитним договором щодо нього. При цьому він, ОСОБА_1 , не згоден з визначеним розміром заборгованості та вважає, що грошові зобов`язання у виконавчому написі, не є безспірними, а їх розмір визначений з порушенням норм матеріального права.

Також представником позивача було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану нежитлову будівлю та земельну ділянку.

Заява обґрунтована тим, що у разі задоволення позову відпадуть підстави, на яких Банк зареєстрував за собою як власник спірне заставне майно, та спірне майно, яке вибуло з володіння неправомірно, без достатньої правової підстави, буде повернуто первісному власникові ТОВ «КОО». У разі вибуття майна під час розгляду справи до третіх осіб є обґрунтовані ризики неможливості поновлення порушених прав позивача, а саме врегулювання питання заборгованості, у тому числі і перед ТОВ «КОО» як майнового поручителя за зобов`язаннями позивача перед Банком.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року вказана заява була задоволена. Судом накладено арешт на нежитлову будівлю, котедж №6, дільниця №22, загальною площею 192,75 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:0524, площею 0,15 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що такий спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та випливає з фактичних обставин справи. Невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

25 лютого 2022 року правління НБУ ухвалило рішення №91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Міжнародний резервний Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року №131 «Про початок процедури ліквідації АТ «Міжнародний резервний Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Міжнародний резервний Банк» строком на три роки з 25.02.2022 до 24.02.2025 включно.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10 січня 2023 року 100 відсотків акцій АТ «Міжнародний резервний Банк» належали Державі Україна в особі Державного підприємства «Національний фонд інвестицій України».

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Скасувати заходи забезпечення позову суд може у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Скасування заходів забезпечення позову належить відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. В цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону.

Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається.

Згідно з вимогами частин 4, 9 статті 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Звертаючись з вимогою про скасування заходів забезпечення позову, Банк посилався на те, що з 25 лютого 2022 року розпочата процедура ліквідації Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк», а тому відповідно до п.7 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у скасуванні арешту на майно Банку, послався на те, що арешт на спірне майно було накладено до прийняття рішення про ліквідацію Банку, а тому відповідно до вимог ч.9 ст.150 ЦПК України відсутні підстави для скасування арешту. Крім того, суд зауважив, що під час ліквідації Банку можлива реалізація спірного майна, що призведе до фактичної неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства, з огляду на таке.

Ухвала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно була постановлена судом першої інстанції 29 липня 2021 року.

Процедура ліквідації Банку розпочалася 25 лютого 2022 року.

Пункт 7 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентує, що з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається.

Скасування заходів забезпечення позову можливе, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

У справі, яка переглядається, змінилися обставини, а саме розпочалася процедура ліквідації Банку, під час якої, як передбачає вищевикладена вимога Закону, втрачають чинність арешти майна Банку.

Частина 9 статті 150 ЦПК України, на яку посилався суд як на підставу відмови у скасуванні арешту, у даному випадку не може бути застосована, оскільки її зміст стосується майна або грошових коштів клієнтів банку, а не самого банку.

За такого колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відмову у задоволенні клопотання АТ «Міжнародний резервний Банк» про скасування заходів забезпечення позову є помилковим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ «Міжнародний резервний Банк» підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення клопотання Банку про скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані судом першої інстанції ухвалою від 29 липня 2021 року.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк» задовольнити.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Клопотання Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк» про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані Березанським районним судом Миколаївської області в ухвалі від 29 липня 2021 року у вигляді накладення арешту на нежитлову будівлю, котедж №6, дільниця №22, загальною площею 192,75 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:0524, площею 0,15 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Н. В. Самчишина

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 20 грудня 2023 року.