Справа № 504/4351/18
Провадження № 4-с/504/18/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2023 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Доброва П.В.

секретаря Данько Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №53146629 по справі № 504/2371/15-ц,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у якій просив: Визнати неправомірною та скасувати постанову від 16.08.2018 року у виконавчому провадженні №53146629 старшого державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України (далі Відділ) Залевської К.К. про залучення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання. Зупинити передачу майно, а саме: автомобіля марки SkodaFabia д/н НОМЕР_1 на реалізацію.

У обґрунтування скарги зазначив, що 16.12.2016 року було відкрито виконавче провадження №53146629 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому він отримав лист повідомлення №38-17839 від 01.11.2018 року, з якого дізнався, що 16.08.2018 року у виконавчому провадженні було призначено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна Експертна Служба» та було зроблено оцінку його автомобіля SkodaFabia д/н НОМЕР_1 .

Вважає, що державним виконавцем були порушені вимоги ч.2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки він не отримував постанов про арешт майна та про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

Крім того, зазначає, що автомобіль марки SkodaFabia д/н НОМЕР_1 , був вилучений понад 2 роки тому та цей час перебував у стягувача ОСОБА_2 та на його думку через неналежне зберігання транспортний засіб був знецінений, у зв`язку із чим він вимушений звернутись до суду із вказаною скаргою.

Скаржник у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі.

Представник відділу у судове засідання не з`явився надав письмові заперечення у яких просив у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу перевіривши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що07.12.2016 року та 23.01.2017 року Комінтернівським районним судом Одеської області були видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей та на утримання дружини до досягненням дитиною трирічного віку.

Державним виконавцем 16.12.2016 року та 25.01.2017 року було відкрито виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей та на утримання дружини до досягненням дитиною трирічного віку /а.с.123,127/.

В ході примусового виконання рішення суду, державним виконавцем 20.12.2016 року було описано та накладено арешт на транспортний засіб боржника SkodaFabia д/н НОМЕР_1 /а.с.117-119/.

Постановою державного виконавця від 16.08.2018 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна Експертна служба» /а.с.114-115/. Зазначена постанова була направлена скаржнику 16.08.2018 року за вих. 38-14802 /а.с.113/.

22.10.2018 року оцінювачем ОСОБА_4 був складений звіт про оцінку SkodaFabia д/н НОМЕР_1 /а.с.92-112/.

З заперечень наданих представником відділу, встановлено, що кошти, які надійшли від реалізації транспортного засобу боржника SkodaFabia д/н НОМЕР_1 , були розподілені наступним чином: 45635,62 грн на користь ОСОБА_2 за частину транспортного засобу; 34167,89 грн. на користь ОСОБА_2 , як заборгованість зі сплати аліментів; 1500,00 грн. витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються цим Законом (ч. 1 ст. 5 Закону).

Згідно зі ст. 3 цього Закону завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Враховуючи висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 06.09.1978 (заява №55723/00) та «Кумпене і Мазере проти Румунії» від 17.12.2004 (заява №33348/96), згідно з якими завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою, суд зауважує, що завдання суду у справі за цією скаргою полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав сторін виконавчого провадження під час примусового виконання рішення суду, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з того, що державним виконавцем надсилалась постанова від 16.08.2018 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна Експертна служба», що підтверджується відповідним супровідним листом. Положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент призначення суб`єкта оціночної діяльності) не було передбачено обов`язку державного виконавця надсилати сторонам виконавчого провадження постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльностірекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч.1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент призначення суб`єкта оціночної діяльності) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Суд критично оцінює посилання скаржника в частині того, що він отримав відкритий поштовий конверт в якому на його думку повинна бути постанова державного виконавця, оскільки доказів які свідчили про зазначене суду надані не були.

Суд не бере до уваги твердження скаржника в частині того, що транспортний засіб більш ніж 2 роки зберігався у стягувача у невідповідних умовам, що могло привести до знецінення, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначеного суду надані не були.

За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ухвалюючи рішення, суд враховує, що скаржник був достовірно обізнаний про виконавче провадження, про існування заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується власноруч написаною розпискою про отримання зазначеної постанови та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів/а.с.126/.

Відповідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно дост. 451 ЦПК Україниу разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З аналізу вимог статті 447 ЦПК України вбачається, що під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою на рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця , які порушено їхні права чи свободи.

Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись нормами ст.ст. 2, 3, 12, 13, 76-79, 81, 260, 261, 263, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №53146629 по справі № 504/2371/15-ц відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П.В. Добров