головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
провадження № 22-ц/824/3477/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Істоміної Вікторії Леонідівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дитину у розмірі 98 972 грн 22 коп. та судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1995 року, який було розірвано.

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2009 року у справі № 2-3326 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 20 % з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 29 жовтня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 березня 2011 року у справі № 2-5181/11 відповідача позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу, син сторін відвідує курси іноземних мов, пройшов позакласні курсові навчання в Школі програмування для дітей «Джуніор», і з метою розвитку здібностей у дитині йому придбано комп`ютер. Під час шкільних канікул, ОСОБА_3 відвідував дитячий табір. Під час лікування у лікаря-стоматолога, яким встановлено, що дитина потребує встановлення брекет-системи загальною вартістю 20 700 грн.

Загальна сума фактичних витрат, які понесла позивач на розвиток, навчання, відпочинок та оздоровлення дитини сторін становить 177 244 грн 44 коп., а також додатково планує понести в майбутньому 20 700 грн на встановлення брекет-системи.

Спільна дитина сторін поглиблено вивчає іноземні мови та займається на курсах програмування, однак відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 620 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зазначені позивачем витрати, крім витрат на лікування дитини, не є додатковими у розумінні статті 185 СК України, адже не викликані особливими обставинами, а є витратами на утримання дитини (аліментами), у тому числі на навчання, відпочинок, тощо. Також ці витрати не погоджувались із відповідачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Істоміна В.Л. подала апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у розмірі 98 972 грн 22 коп.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції не у повній мірі відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги повторюють доводи, які викладені ОСОБА_1 у її позовній заяві.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що апеляційна скарга не містить посилань у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість рішення, які обставини судом неповно з`ясовано та які норми порушено.

Зазначив, що під час розгляду справи позивач не довела існування особливих обставин, які б зумовили додаткові витрати.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, ця справа є справою незначної складності, відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому справа розглядається судом апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, дійшла таких висновків.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 26 травня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2009 року у справі № 2-3326, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 20 % з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 29 жовтня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Указане рішення набрало законної сили 06 липня 2009 року та на його виконання видано виконавчий лист (а.с. 12).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 березня 2011 року у справі № 2-5181/11 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_4 (а.с. 14).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін (доповнень) від 28 травня 2011 року № 6 прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с. 15).

На підтвердження понесення заявлених позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 також надала копії квитанцій і чеків, про оплату курсового навчання за програмою «Основи комп`ютерної грамотності», за програмою «2D анімація в Scratch», про купівлю комп`ютера, оплату мовних курсів в Республіці Мальта та у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, путівки до ДТ «Артек-Карпати «Лісовий», лікування у лікаря-стоматолога та щодо витрат, які будуть понесені у майбутньому (а.с. 19-73).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками тощо).

Звертаючись заявою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, позивач посилалася на те, що вона понесла витрати на розвиток, навчання, відпочинок та оздоровлення дитини сторін у розмірі 177 244 грн 44 коп., із яких:

витрати зі сплати вартості позакласного курсового навчання у Школі програмування для дітей «Джуніор» за програмами «Основи комп`ютерної грамотності» та «2D Анімація в Scrаtch» - 8 100 грн;

вартість придбаного комп`ютера - 52 354 грн;

вартість мовних курсів у Республіці Мальта - 43 351 грн 62 коп;

вартість мовних курсів у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії - 55 508 грн 82 коп;

вартість путівки в ДТ «Артек-Карпати «Лісовий» - 14 690 грн;

лікування у лікаря-стоматолога - 3 240 грн.

витрати, які будуть понесені у майбутньому у розмірі - 20 270 грн на встановлення брекет-системи.

Так, відповідно до акта від 06 липня 2020 року, складеного стоматологією «Марідент-Л», ОСОБА_3 надавалися медичні послуги вартістю 3 240 грн (а.с. 69).

Указаний акт підтверджує наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, а тому, враховуючи зміст статті 141 СК України, яка визначає рівність батьків щодо участі у вихованні дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що половина вартості надання указаних медичних послуг у сумі 1 620 грн (3 240 грн / 2 = 1 620 грн) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо інших доводів позивача про понесення нею додаткових витрат на дитину, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що не може бути віднесено до додаткових витрат відвідування дитиною сторін під час літнього відпочинку Республіки Мальта та Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, відпочинок у літньому таборі та витрати на проходження навчальних (освітніх) програм, за відсутності доказів узгодження таких витрат з відповідачем.

Також судом першої інстанції правильно зазначено, що до додаткових витрат на дитину не відносяться витрати на придбання комп`ютера, оскільки докази того, що придбання цього комп`ютера необхідно для розвитку здібностей у дитини і що дитина має такі здібності відсутні.

Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Істоміної Вікторії Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська