ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9193/23

Провадження № 22-ц/4820/2097/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року (суддя Стефанишин С.Л.) за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (далі ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 12 листопада 2020 року внаслідок винних дій ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої ОСОБА_3 як пасажир автомобіля Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. Внаслідок зазначеного матері останнього ОСОБА_1 була заподіяна шкода у вигляді витрат на поховання потерпілого та спорудження надгробного пам`ятника.

Цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, автомобіля «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , винного в ДТП ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ». Згідно страхового полісу №АР/7478733 розмір страхової суми на випадок заподіювання шкоди, життю та здоров`ю потерпілого становить 260 000 грн. Понесені витрати позивача на поховання та спорудження надгробного пам`ятника складають 67420,00 грн.

Дана дорожньо-транспортна пригода містить ознаки страхового випадку, завдана шкода підлягає відшкодуванню відповідачем на умовах та в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв`язку з цим позивачка просила суд стягнути на її користь з відповідача страхове відшкодування на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в межах встановленого спеціальним законом ліміту відшкодування таких витрат, а саме у розмірі 60 000 грн. (5000 грн. х 12 ), судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено.

Стягнуто з ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 60 000 грн. страхового відшкодування.

Стягнуто з ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ДТП, внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та помер, є страховим випадком, тому відповідач повинен виплатити страхове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у вигляді понесених витрат на поховання та виготовлення надгробного пам`ятника в межах ліміту відшкодування таких витрат 60000 грн. матері померлого.

В апеляційній скарзі ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що до позовної заяви не додано акту виконаних робіт на підтвердження фактичного встановлення/спорудження пам`ятника (фото), натомість надано лише накладну на замовлення такого пам`ятника.

Позивачем у справі на підтвердження понесених ним витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника до позовної заяви долучено копії товарних чеків та накладну. Проте, вказаний товарний чек/накладна не є належним, достовірним і достатнім доказом в розумінні положень ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Наказу Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016 року «Про затвердження положення про форму та зміст розрахункових документів /електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок).

Апелянт зазначає, що належними доказами таких витрат мають бути: договір - замовлення на організацію поховання; квитанція до касового ордеру, якщо розрахунок здійснювався готівкою, або платіжні документи, підтверджуючі безготівковий розрахунок. Проте, а ні суду, а ні страховику не було надано договору-замовлення на організацію поховання, розрахункових документів, підтверджуючих витрати на поховання, який би міг підтвердити сплату саме позивачем грошових коштів на поховання померлого.

Розмір витрат на спорудження надгробного памятника має бути розрахований відповідно до Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 року №45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання».

В апеляційній скарзі також зазначено, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено, що нібито позовні вимоги підтверджуються наданими позивачем та його представником документами, однак судом залишено поза увагою, що могила розрахована на 3 осіб, а похований лише ОСОБА_3 , однак цоколь пам`ятника та цоколь (огорожа місяця захоронення) зроблена на всі 3 місяця захоронення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року залишити без змін як законне.

Зазначає, що нею було надано суду належні документи, які підтверджують витрати, понесені нею, на поховання потерпілого ОСОБА_3 . Витрати на поховання у розмірі 15 420 грн. та витрати на придбання надгробного пам`ятника на суму 52 000 грн. підтверджуються видатковими накладними та квитанціями до прибуткового касового ордеру про їх оплату. Згідно наданих підтверджуючих первинних документів саме позивачка сплачувала кошти на поховання та придбання надгробного пам`ятника для свого сина ОСОБА_3 .

Також на думку позивачки надуманими та безпідставними є твердження апелянта про безпідставне стягнення з нього витрат на роботи (послуги) по огорожі двох суміжних місць для захоронення. Згідно видаткової накладної №4 від 03.02.2023 та квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 03.02.2023 ФОП ОСОБА_4 виготовив, а позивачка придбала саме надгробний гранітний пам`ятник для потерпілого ОСОБА_3 на суму 52 000 грн. Роботи (послуги) по встановленню надгробного пам`ятника та облаштуванню місця поховання ФОП ОСОБА_4 в дану суму не включались, про що свідчить зміст видаткової накладної.

Безпідставними та надуманими є доводи апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції при відшкодуванні витрат на поховання потерпілого та витрат на придбання та встановлення надгробного пам`ятника постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 №45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання». Так, у регулюванні даних правовідносин, що виникли у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пріоритет мають норми ЗУ №1961-IV, а не вказаної вище постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Жодних порушень норм матеріального права судом першої інстанції допущено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 12 листопада 2020 року, близько 19 год. 00 хв. на 198 км. + З0 м. автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» поблизу села Скаржинці Ярмолинецького району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 та водій автомобіля «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди, а пасажири автомобіля «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

13 вересня 2021 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_2 (справа №689/769/21) було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки (а. с. 7-15).

Цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» згідно страхового полісу №АР7478733 від 12.11.2020 (а. с. 16). Розмір страхової суми на випадок заподіювання шкоди, життю та здоров`ю потерпілого становить 260 тис. грн.

Згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 13.11.2020 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 17).

ОСОБА_1 є матір`ю померлого ОСОБА_3 відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 26.05.1988 року (а. с. 18).

В зв`язку із смертю ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній пригоді, його матері ОСОБА_1 була заподіяна шкода у зв`язку з витратами на поховання потерпілого та спорудження надгробного пам`ятника.

Так, позивачем було здійснено витрати на поховання потерпілого та придбання надгробного пам`ятника на загальну суму 67 420, 00 грн., що підтверджується даними товарного чеку від 13.11.2020 року; квитанції до прибуткового касового ордеру від 13.11.2020 року; витягу на СПД ОСОБА_9 від 05.02.2016 року; накладної №4 від 03.02.2023 року; квитанції до прибуткового касового ордеру №94 від 03.02.2023 року; витягу на СПД ОСОБА_4 станом на 31.03.2023 року, а також фотокопією встановленого надгробного пам`ятника на ім`я ОСОБА_3 (а. с. 19, 20, 21, 22, 48).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За змістом п.22.1 ст.22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 27.5 статті 27 вказаного Закону передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою пред`явлено вимоги про відшкодування витрат понесених на поховання потерпілого та придбання надгробного пам`ятника до ТОВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ».

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» тому саме страхова компанія повинна відшкодовувати майнову шкоду, заявлену позивачкою.

На день настання страхового випадку ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 5000 грн., таким чином загальний розмір витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника для загиблого ОСОБА_3 не може перевищувати 60 000 грн. (12 х 5000 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що розмір матеріальної шкоди, пов`язаної з похованням, в тому числі і на виготовлення пам`ятника, яку просять стягнути з відповідача позивачка, становить 67 420, 00 грн., що перевищує ліміт відповідальності. Однак враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, є страховим випадком, принцип диспозитивності та зазначений ліміт відповідальності страхової компанії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення страхового відшкодування в розмірі 60 000 грн.

Твердження апелянта про те, що позивачкою на підтвердження понесених витрат на спорудження пам`ятника ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів слід відхилити. Долучені до позовної заяви копії товарного чеку від 13.11.2020 року; квитанції до прибуткового касового ордеру від 13.11.2020 року; накладної №4 від 03.02.2023 року; квитанції до прибуткового касового ордеру №94 від 03.02.2023 року та інші докази не викликають сумніву та підтверджують витрати позивачки, понесені у зв`язку із спорудженням надгробного пам`ятника сину ОСОБА_3 .

Безпідставними та такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства, є посилання ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на те, що розмір витрат на спорудження надгробного пам`ятника має бути розрахований відповідно до Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 року №45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання». Відносини, що виникають у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулюються спеціальним Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р., а не постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, на яку посилався апелянт.

Посилання відповідача на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що могила розрахована на 3 осіб, а похований лише ОСОБА_3 , однак цоколь пам`ятника та цоколь (огорожа місяця захоронення) зроблена на всі 3 місяця захоронення, підлягають відхиленню, оскільки зазначене спростовується змістом накладної №4 від 03.02.2023 року, а саме у суму 52 000 грн. входить придбання лише пам`ятника надгробного гранітного.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про її обґрунтованість, а стосуються переоцінки доказів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статями 76-78, 80, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк