Єдиний унікальний номер судової справи: 487/1200/23
Провадження № 22-ц/812/1348/23
Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

18 грудня 2023 року м. Миколаїв Справа № 487/1200/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

03 березня 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк або АТ КБ «Приватбанк») подало до суду вищезазначений позов до ОСОБА_1 , який обґрунтовувало наступним.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 28 липня 2008 року.

При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався до 39 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору станом на 14 лютого 2023 року утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 49292,51 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 40323 грн 43 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 8969 грн 08 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість за кредитним договором та судовий збір у розмірі 2684 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2023 року позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 липня 2008 року станом на 14 лютого 2023 року у сумі 40 323,43 грн, що складає заборгованість за кредитом та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2195,63 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 40323 грн 43 коп.

Щодо стягнення процентів за користування кредиту суд зазначив, що анкета-заява від 28 липня 2008 року не містить дані щодо процентної ставки, а Тарифи не підписані відповідачем. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відтак, вимога Банку про стягнення заборгованості за процентами є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Зазначав, що судом не враховано, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, сторонами була узгоджена базова процентна ставка - 36% річних, а тому висновок суду про безпідставність позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом є помилковим.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подав.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому в порядку частини другої статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз доводів та вимог апеляційної скарги свідчить про те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом не оскаржувалося, тому згідно приписів частини першої статті 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ст.ст. 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписаною Анкетою-заявою позичальника (а.с. 19). В зазначеній анкеті-заяві сторони погодили, що базова процентна ставка по кредиту буде складати 3% в місяць із розрахунку 360 днів у році.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність домовленості сторін про процентну ставку є помилковим.

28 липня 2008 року позивачу Банком було встановлено кредитний ліміт в сумі 2000 грн, який неодноразово збільшувався, в останній раз 22 жовтня 2021 року до 39000 грн, а 12 жовтня 2022 року зменшено до 0 грн (а.с. 17).

Протягом дії договору згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» позичальником було отримано п`ять кредитних карток: № 4149….0379 строком дії до червня 2009 року, №4149….8223 строком дії до червня 2013 року, №5211….8092 строком дії до лютого 2017 року, №5168…..0225 строком дії до квітня 2020 року, №4149….1856 строком дії до серпня 2023 року (а.с. 18).

З моменту отримання карти відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, Банком було нараховано відсотки у розмірі 36% річних, починаючи з 10 вересня 2008 року до 31 грудня 2012 року. В подальшому Банком нараховувались відсотки за користування кредитом у розмірі 30%, 34,8% та 43,2 % річних. При цьому відомостей щодо узгодження збільшення процентної ставки Банком з позичальником матеріали справи не містять.

Виходячи з викладених обставин справи та вимог законодавства, колегія суддів вважає, що позивач мав право на нарахування відповідачу процентів, виходячи з узгодженої процентної ставки 36 % річних.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, що наданий позивачем на запит апеляційного суду відповідач за період з 28 липня 2008 року по 14 лютого 2023 року витратив 40323 грн 43 коп. кредитних коштів. За вказаний період Банком йому було нараховано проценти з розрахунку 36 % річних, що передбачено умовами договору та становить 20 491 грн 40 коп. Заборгованість за тілом кредиту становить 40323 грн 43 коп.

З огляду на викладене та враховуючи те, що при пред`явлені позову Банк просив стягнути заборгованість з відповідача за процентами в загальному розмірі 8969 грн 08 коп., то колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по процентам в межах позовних вимог у розмірі 8 969 грн 08 коп., яка виникла станом на 14 лютого 2023 року, що відповідає 3% на місяць (36% на рік), узгоджених сторонами.

Отже, оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на надані позивачем докази, не дав оцінку змісту заяві анкеті, яку було підписано позичальником у день укладення кредитного договору, у зв`язку з тим неправильно визначив обсяг відповідальності ОСОБА_1 то, на думку колегії суддів, судове рішення в частині відмови у стягненні процентів з відповідача ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому є усі підстави для його скасування в цій частині у відповідності до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України та ухвалення нового судового рішення про стягнення з позичальника на користь Банку заборгованості за процентами в розмірі 8 969 грн 08 коп., яка утворилась станом на 14 лютого 2023 року.

Відповідно до частин 1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За такого, судове рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору слід змінити, збільшивши його розмір з 2195 грн. 63 коп. до 2684 грн.

Також з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 4026 грн судового збору, сплачено за подання апеляційної скарги на заочне рішення.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, буд. №1Д), заборгованість по процентам в розмірі 8 969 (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 08 коп., яка утворилась станом на 14 лютого 2023 року за кредитним договором від 28 липня 2008 року.

Заочне рішення в частині визначення розміру судового збору змінити.

Збільшити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, буд. №1Д), суми судового збору з 2195 (дві тисячі сто дев`яносто п`яти ) грн. 63 коп. до 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, буд. №1Д), 4026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 18 грудня 2023 року.