ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/255/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Осіпенко Л.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Чучковська Анна Вячеславівна про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Чучковська А.В. із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що має намір звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, оскільки 27.08.2023, приблизно о 14:29 год, на перехресті бульв. Академіка Вернадського та просп. Палладіна в м. Києві відбулася ДТП за участі трьох автомобілів марки Тесла, днз НОМЕР_3, Форд-Мустанг, днз НОМЕР_1 , Лексус, днз НОМЕР_2 , внаслідок чого ОСОБА_1 було завдано матеріальної шкоди в розмірі 896989,44 грн. Він вважає, що завдані збитки йому спричинені протиправними діями саме ОСОБА_2 , яка вини у даній ДТП не визнає, розгляд справи про адміністративне правопорушення затягує, відшкодовувати завдану шкоду відмовляється, а страхові виплати розмір завданих збитків не покривають.

ОСОБА_1 вважає, що слід вжити заходи щодо забезпечення майбутнього позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 149,3 кв.м., житловою площею 61 кв.м., що розташований на присадибній земельній ділянці, площею 0,0075 га з кадастровим номером :01:053:5722.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункти 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, не надано доводів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, для забезпечення якого заявник просить вжити відповідні заходи.

Так, заявник просить суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належать ОСОБА_2 на праві власності. При цьому, у заяві заявником не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову, не надано доказів щодо ціни позову, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність вказаних заходів забезпечення та майбутніх позовних вимог.

Водночас, суд зазначає, що додані до заяви про забезпечення позову копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення №759/22807/23, яка перебуває на даний момент на розгляді Святошинського районного суду міста Києва, висновків суду не спростовують, оскільки, по-перше, презумпція невинуватості передбачає припущення, що особа не винна до тих пір, поки її вину не встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, а по-друге, встановлення наявності чи відсутності вини у вчиненні діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення може відбуватися винятково за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, а не в порядку цивільного судочинства. До заяви не додано копії постанови суду, що набрала законної сили і відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП, що мало місце 27.08.2023 за участю заявника, тому накладення арешту на належний їй будинок буде свавільним та очевидно необґрунтованим обмеженням права власності ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи відсутність доказів співмірності заходів забезпечення позову змісту майбутніх позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, передчасною, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Чучковська Анна Вячеславівна про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не вручено в день її підписання, має право поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: Л.М. Осіпенко