Провадження № 2/947/2690/23
РІШЕННЯ

1ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 ) за участю третьої особи Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування (Код за ) про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів до суду звернувся ОСОБА_1 , в якому просить змінити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши його місце проживання з батьком ОСОБА_1 ; припинити стягнення аліментів на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.06.2015 року №520/6782/15-ц; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмір частини від усіх видів доходів до досягнення сином повноліття. Позов обгрунтований тим, що він з відпоавідачем у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утрмиання якого рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11.06.2015 року стягуються аліменти у розмірі 1/3 частинии від усіх видів доходів до досягнення сином повноліття, однак наразі син проживає разом з ним та фактично знаходиться на його утриманні, оскільки матір -відповідач у справі веде аморальний (асоціальний) спосіб життя, сином не цікавиться, не виконує своїх батьківських обов`язків щодо нього. Кошти, отримані нею в рахунок сплати аліментів, використовує на свої власні потреби. Наявість даних фактів, зумовила звернення ОСОБА_1 з дійсним позовом до суду.

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О.

Ухвалою судді від 07.06.23 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року зобов`язано Службу у справах дітей розробити проект щодо доцільності визначення місця мешкання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також зобов`язано Київську районну адміністрацію Одеської міської ради як орган опіки та піклування, розглянути відповідний проект, затвердити його та надати суду висновок щодо доцільності визначення місця мешкання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 (зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 , фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 .

На час отримання відповідного висновку зупинено провадження у справі.

10.10.23 р. судом отримано листа Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яким суд повідомлено, що дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком за адресою АДРЕСА_2 , що за територіальністю відноситься до Пересипського району м.Одеса, а згідно п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджного постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, для розв`язання спору між баьтками щодо визначення місця мешкання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини тощо…, та з врахуванням викладеного надання безпосередньо органом опіки та піклування Київської районної адмінстрації Одеської міської ради є неможливим, у зв`язку з чим ухвалою суду від 19.10.2023 поновлено провадження у справі.

Так ухвалою суду від 21.11.2023 здійснено заміну третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування та залучено до участі у справі в якості третьої особи Пересипську ( Суворовську) районну адміністрацію Одеської міської ради, як орган опіки та піклування.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, також підтримує висновок органу опіки від 04.12.2023 року за №01-05-3/525вх, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні пояснила суду, що син ОСОБА_3 , 2012 р.н. дійсно наразі проживає з батьком, оскільки у зв`язку з початком бойових дій для сина це було безпечніше, на теперішній час син знаходиться у батька, як матір вона піклувалась про сина. Також на питання суду пояснила, що не відмовляється матеріально утримувати сина.

З боку представника третьої особи Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування надійшла заява про можливість розгялду справи за відсутності їх представника, в якій просить суд при постановленні рішення врахувати інтереси дитини.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За змістом статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так частина 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Участь органів опіки та піклування обумовлена в першу чергу інтересами дитини, та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Висновок органів опіки долучається до матеріалів справи та не має для суду наперед встановленого значення.

Частина статті 19 СК України визначає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд, при винесенні рішення, в більшості випадків керується висновком органу опіки та піклування, проте може відступити від нього, адже суд оцінює усю сукупність доказів, та звертає увагу про прихильність дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків.

Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції).

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі Рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.06.2015 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.05.2015 року до досягнення сином повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду про стягнення аліментів ОСОБА_1 виконував сумлінно.

Як вбачається з довідки від 31.03.2023 року №16291 Другим Суворовським ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №520/6782/15-ц виданого Київським районним судом м.Одеси 22.07.2015 року заборгованість відсутня, про що також свідчить відповідний розрахунок, який надано до матеріалів справи ( а.с.17,18).

Наразі малолітній ОСОБА_3 , 2012 р.н. проживає з батьком та перебуває на його утриманні, що сторонами в судовому засіданні не спростовано.

Наявність підстав визначення місця проживання сина з позивачем обумовлена поведінкою матері, її способу життя та ставлення до дитини.

Органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради відповідно до п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року, № 866, розглянуто проект висновку Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надано суду відповідний висновок.

Як вбачається з висновку №01-05-3/525вх, відповідно до витягу № 2023/005903325 від 02.08.2023 з реєстру територіальної громади, з відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби на підставі відомостей, отриманих від Тарутинської територіальної громади, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Його фактичним місце проживання вказано за адресою: АДРЕСА_2 . На роботі характеризується позитивно має стабільний дохід.

Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, № 868-К від 17.03.2023, КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР, ОСОБА_1 , за результатами огляду, психіатричних, у тому числі у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань до роботи немає.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки від 21.02.2023 № 28 Одеського ліцею № 63 Одеської міської ради, ОСОБА_3 дійсно навчається в Одеському ліцеї № 63 Одеської міської ради в 5-Є класі.

Відповідно до листа Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області № 60/Ч-635 від 29.03.2023, на запит ОСОБА_1 , вказано кількість звернень ОСОБА_1 до правоохоронних органів (через повідомлення оператора 102, письмові заяви) стосовно невиконання батьківських обов`язків матір`ю малолітньої дитини. ОСОБА_2 , перебування нею в стані алкогольного сп`яніння, залишення матір`ю малолітньої дитини без нагляду. Всі звернення та повідомлення були розглянуті, про що складені довідки.

На ОСОБА_2 неодноразово складені протоколи про адміністративні порушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2020, справа № 947/34563/20, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП; згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2021, справа №947/1290/21, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП; згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2021, справа №947/6121/21, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП; згідно вироку Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2020, справа №947/28241/20, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України; і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік Відповідно до ст.75 КК України; звільнено ОСОБА_2 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

В своїх поясненнях від 29.08.2023, наданих органу опіки та піклування ОСОБА_2 написала, що її малолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з нею за адресою: АДРЕСА_3 . В березні 2022 року, через ситуацію в країні, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирішили, що дитині буде краще та небезпечніше пожити з батьком. Протягом року вона спілкувалася з сином, інколи він залишався у неї з ночівлею.

ОСОБА_2 зазначила, що по закінченні навчального року, мала намір забрати сина до себе, але батько не віддав його, натомість звернувся до суду стосовно визначення місця проживання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не попередивши її. На даний час, вони не спілкуються.

ОСОБА_2 написала, що за період проживання дитини з батьком, банківська картка, на яку надходять аліменти на утримання дитини, знаходиться у батька.

ОСОБА_2 , просить врахувати, що вона сумлінно виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, має житло, постійний дохід, здатність до самообслуговування та просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею, за місцем її проживання.

10.08.2023 спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . З`ясовано, що квартира трикімнатна, чиста, у дитини окрема кімната, власне ліжко, шафа з одягом, письмовий стіл, комп`ютер. За вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.08.2023 спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . З`ясовано, що ОСОБА_1 проживає разом з малолітнім сипом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У дитини є окреме спальне місце, стіл для навчання, книжки, речі по сезону. Для дитини створені належні умови для проживання та розвитку.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розповів та надав написані власноруч в присутності посадових осіб Служби у справах дітей Одеської міської ради пояснення від 14.08.2023, в яких зазначив, що йому подобається жити з батьком, тому що завжди є їжа та є добрі люди.

Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради від 31.07.2023 № 04/01-2416, фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Київському районі 19.07.2023 здійснено вихід для проведення оцінки потреб сім`ї/особи за місцем проживання матері. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , складено акт оцінки потреб сім`ї/особи.

26.07.2023 фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Суворовському районі здійснено вихід для проведення оцінки потреб сім`ї/особи за місцем проживання батька, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , складено акт оцінки потреб сім`ї/особи № 704/СЖО.

Відповідно до актів оцінки потреб сім`ї/особи мати. ОСОБА_2 та батько, ОСОБА_1 , здатні виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації з`ясувалось, що банківська картка на яку сплачуються аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 все ж знаходиться у матері. ОСОБА_2 і вона використовує їх на власні потреби. ОСОБА_2 цей факт підтвердила.

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (протокол засідання від 30.11.2023 № 18) орган опіки та піклування - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний висновок досліджено судом.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові; на час розгляду справи малолітній надає більшої прихильності батькові і висловлює однозначне і усвідомлене бажання проживати з батьком ; у позивача наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дитини. За бажанням сина батько не заперечує щодо спілкування з матір`ю .

Беручи до уваги позицію сторін, висновок органу опіки та піклування та бажання дитини, позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2012 р.н. з батьком підлягає задоволенню.

Щодо припинення стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина суд зазначає наступне.

У цій категорії спорів Верховний Суд зазначає, що існування судового рішення про стягнення аліментів з одного з батьків на користь іншого повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для стягнення аліментів з того із батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини.

Стягнення з одного з батьків аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Отже, заявник вправі звернутися до суду із заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів.

Якщо спільна дитина сторін проживає з позивачем, то існує необхідність припинення стягнення аліментів з нього.

Суди також звертають увагу на те, що наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів із Позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання доньки.

Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з отримувачем аліментів, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21.

Верховний Суд звертає увагу, що практика застосування статті 197 СК України залежить від обставин кожної конкретної справи, з огляду на те, що «обставина, яка має істотне значення» у розумінні частини другої статті 197 СК України, у кожному випадку має індивідуальний характер, а питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина і з якого часу та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно норм Сімейного кодексу України, вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Згідно матеріалів справи у провадженні Другого Суворовського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), перебуває виконавче провадження про стягнення з позивача аліментів за виконавчим листом №520/6782/15-ц виданого Київським районним судом м.Одеси 22.07.2015 року. Заборгованість по вказаному виконавчому провадженню відсутня, про що також свідчить відповідний розрахунок, який надано до матеріалів справи

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що беззаперечно з часу звернення до суду з цим позовом малолітній ОСОБА_3 , 2012 р.н проживає з батьком ОСОБА_1 , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком.

Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За таких обставин, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , оскільки у зв`язку з переїздом дитини до батька на постійне проживання та на його утримання, підстава для стягнення коштів на користь матері дитини відпала , у зв`язку з чим позов цій частині також підлягає задоволенню.

Щодо стягнення аліментів на утримання сина з ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору ( визначення місця проживання малолітнього з батьком, припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина і з якого часу та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини,також беручи до уваги той факт, що відповідач не відмовляється від утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними.

На підставі вищевикладеного та беручи до уваги пояснення учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду - 16.05.2023 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд роз`яснює, що відповідно до положення ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 ) за участю третьої особи Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування (Код за ) про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши його місце проживання з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ).

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м.Одеса від 11.06.2015 року у справі №520/6782/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 місце реєстрації АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду - 16.05.2023 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено судом 25.12.2023.

Суддя Луняченко В. О.