Унікальний номер справи 333/5985/22
Номер провадження 2/333/867/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Мала О.О.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з її усиновленням ,

за участі:

позивача- ОСОБА_1 ,

представника відповідача- ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2017 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2019 року розірвано. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 . Судовим наказом від 24.05.2018 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі ј частки від його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 26.08.2021 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя його дочка ОСОБА_4 була усиновлена ОСОБА_6 і внесено зміни в актовий запис про народження дитини, де її батьком вказаний « ОСОБА_6 ». Рішення суду набрало законної сили 26.11.2021 року. Зазначає, що оскільки він не є батьком дитини, у нього припиняються обов`язки щодо утримання дитини, оскільки її усиновлено іншою особою, на якого покладається обов`язок, як батька її утримувати, а тому просить припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини. Крім того, в зв`язку з зазначеними обставинами на підставі ст.197 СК України, просить звільнити його від заборгованості за аліментами та зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту-ВДВС) повернути судовий наказ без виконання. За вказаних обставин позивач звернувся в суд з даним позовом.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, додатково зазначив, після усиновлення він звертався до ДВС з приводу питання щодо припинення нарахування аліментів, на що отримав відповідь, що від відповідачки є заява, але в наявності немає судового рішення про усиновлення. Станом на 10.02.2022 аліменти ще нараховувались, в якому розмірі заборгованість та чи нарахована вона, не знає.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги вона визнає частково. Вказала, що станом на день набрання рішенням суду про усиновлення законної сили, 26.11.2021 р., у відповідача сформувалась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 88295,40 грн., яка не сплачена позивачем до теперішнього часу. Тому, до моменту погашення зазначеної заборгованості позивачем, обов`язок ОСОБА_1 щодо виплати аліментів (заборгованості станом на 26.11.2021р. у сумі 88295,40 грн.) не є виконаним, а повернення судового наказу від 24.05.2018 р. до суду, без виконання, є недопустимим. Крім того, фактично позивачем частково пред`явлені позовні вимоги до третьої особи - Комунарського ВДВС у м. Запоріжжя ПС МУ МЮ (м. Дніпро).

Представник відповідача - адвокат Кадуліна І.С. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала частково за обставинами, вказаними у відзиві на позов. Також зазначила, що аліменти після набрання законної сили рішенням суду про усиновлення ОСОБА_1 не нараховуються і, відповідно, заборгованості після вказаної дати немає.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим, надав заяву про розгляд справи без їх участі.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.12. 2022 відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.07.2017, який розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2019 у справі № 333/6349/18.

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками дитини- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2018 у справі № 333/1937/18 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј доходу (заробітку) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідно до її віку, починаючи з 20.04.2018 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

26.08.2021, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/5900/21, що набрало законної сили 26.11.2021, ОСОБА_6 оголошено батьком малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Змінено прізвище, по-батькові та відомості про батька дитини в актовому записі про народження.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.02.2022, станом на 26.11.2021 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 88295,40 грн.

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є зокрема встановлення правовідношення та припинення правовідношення, а також його анулювання.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Суд при прийнятті рішення надає переваги та керується ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Судом встановлено, що 26.11.2021 набрало законної сили рішення суду про усиновлення дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

Таким чином, судом у ході судового розгляду достовірно встановлено, що з моменту набрання законної сили рішенням про усиновлення дитини у позивача припинився обов`язок з утримання дитини, а тому з 26.11.2021 на підставі ч.4 ст.273 ЦПК України його слід звільнити від сплати аліментів на утримання дитини.

На підставі ч.2 ст. 197 СК України, відповідно до якої, за позовом платника аліментів суд може повністю звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку обставиною, що має істотне значення, позивач просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, оскільки дитина була усиновлена, а відомості про нього як про батька виключені з актового запису про народження дитини, її прізвище та по батькові змінено.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч наведеному стороною позивача не надано суду доказів, які свідчать про наявність та розмір заборгованості за аліментами та період, за який дана заборгованість утворилася.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову в частині звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами слід відмовити.

Стосовно вимог позивача про повернення судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2018 по справі № 333/1937/18 до суду, без виконання, суд зазначає наступне.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовним органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів, суд виходив з декількох ознак, зокрема, щодо наявності дискреції. Суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) при здійсненні своїх повноважень, керується нормами чинного законодавства, зокрема положеннями ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, згідно п.9 ч.1 , ч.3 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Суд зауважує, що зобов`язання Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути судовий наказ Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2018 по справі № 333/1937/18 до суду, який його видав, без виконання, враховуючи наявність непогашеної заборгованості, набуде ознак втручання суду у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, що є неприпустимим і суперечить завданням судочинства, а отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 15, 16, 18, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з її усиновленням- задовольнити частково.

Визнати обов`язок ОСОБА_1 по утриманню малолітньої ОСОБА_5 таким, що припинено та припинити стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2018 по справі № 333/1937/18 з 26 листопада 2021 року.

В решті позову- відмовити

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , м. Запоріжжя, вул.. Європейська, буд. 16.

Повне судове рішення складено 16 січня 2023 року.

Суддя Ю.В. Ковальова