Справа № 346/2231/20
Провадження № 22-ц/4808/105/23
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Баркова В.М.,

секретаря Шандалович В.В.,

з участю ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради, про визначення місця проживання дітей та звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 липня 2022 року під головуванням судді Махно Н.В. у м. Коломия,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради, про визначення місця проживання дітей та звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позов обґрунтовував тим, що з 20.09.2008 сторони перебували в шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.12.2016 розірвано.

За час перебування у шлюбі у них народилися двоє дітей: донька ОСОБА_3 05 ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_4 01 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При розірванні шлюбу судом було відмовлено в задоволені вимоги про визначення місця проживання дітей в зв`язку з відсутністю спору.

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачем і згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 16.12.2016 він сплачував аліменти на утримання дітей.

Протягом останнього часу у відповідачки погіршився стан здоров`я, вона поводилася агресивно щодо дітей, тому він забрав дітей за по місцем свого проживання. З того часу діти проживають з ним і він з допомогою своєї матері виховує дітей та їх утримує.

У добровільному порядку домовитися з відповідачкою щодо місця проживання дітей з ним неможливо. Відповідачка отримує аліменти на утримання дітей і користується цими коштами на власний розсуд. Просив постановити рішення, яким визначити місце проживання неповнолітніх дітей з ним та звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 липня 2022 року позов задоволено.

Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_3 05.09.2009 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4 01.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .

Звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їх малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що призначені рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Фанківської області від 16.12.2016 в справі № 346/6210/16-ц та стягувалися на підставі виконавчого листа, виданого 11.01.2017 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області - починаючи з 10.06.2020.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, щодо якої відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Суд розгляд справи не відклав, причини їх неявки в судове засідання не з`ясував, порушив право відповідача на участь у судовому розгляді, не забезпечив їй можливості надати суду докази та навести доводи.

Крім того, відповідач періодично перебуває за межами території України, про що достеменно відомо позивачу.

Відповідач заперечує проти визначення місця проживання дітей разом із батьком.

Аналіз норм законодавства України та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Також з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Відповідно до практики Верховного Суду під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Вказує, що зазначені обставини справи не досліджені судом та повинні бути враховані під час ухвалення судового рішення по справі.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає про безпідставність тверджень апелянта про розгляд судом справи за відсутності ОСОБА_2 , щодо якої відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався, відповідачка належним чином була повідомлена про призначення справи до розгляду, була присутня на попередніх судових засіданнях, давала пояснення, долучала докази. Однак згодом виїхала за кордон. Про дату та час розгляду справи повідомлялася, двічі поспіль не з`явилася у судове засідання, тому суд першої інстанції правомірно розглянув справу за її відсутності.

Заперечення представника відповідача по суті позовних вимог є безпідставні і нічим не підтверджені.

Визначаючи місце проживання дітей разом з батьком, суд виходив з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Зокрема судом з`ясовано, які виняткові обставини перешкоджають залишенню дитини з матір`ю, враховуючи поведінку матері та відносини між ними, відсутність у матері постійного доходу, притягнення її до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Судом враховано, що діти проживають із батьком в оточенні рідних людей, які можуть забезпечити достатній догляд за дітьми. Діти регулярно відвідують навчальні заклади, у яких враховуються їхні особливості.

Визначення місця проживання дітей із батьком не впливатиме на їхні взаємини з матір`ю, оскільки не позбавляє її прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків.

Скасування судових рішень про визначення місця проживання дітей із батьком, з ким вони проживають тривалий період, може призвести до негативних наслідків і непередбачуваних психологічних травм для дітей, а тому не відповідає їхнім інтересам щодо зростання у передбачуваній емоційно стабільній атмосфері.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_1 в засіданні заперечив доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених ним у відзиві.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку часткове задоволення апеляційної скарги ураховуючи таке.

Представник відповідачки в апеляційній скарзі вказує, що відповідачку належним чином не повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання, яке відбулося 26 липня 2022 року. Суд постановив оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідачки про розгляд справи в день постановлення судом рішення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими доводами скарги і вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Сторони у справі є батьками дітей ОСОБА_3 05.09.2009 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4 01.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9-10 т.1).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2016 року у справі №346/6209/16-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с.11 т.1).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2016 року у справі №346/6210/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх малолітніх дітей: ОСОБА_3 05.09.2009 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 01.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 217 т.1).

На виконання рішення суду у справі про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей Коломийським міськрайонним судом 11.01.2017 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 28.11.2016 і встановлено проводити до досягнення вказаними дітьми повноліття (а.с. 15 т.1).

Відповідно до довідки, виданої Коломийським МР ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 17.11.2020 за № 5724, заборгованість ОСОБА_1 по оплаті аліментів, що стягуються за виконавчим листом № 346/6210/16-ц станом на 01.06.2020 становить 12 841,50 грн (а.с. 63 т.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.06.2022 №56672422 заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа № 346/6210/16-ц від 11.01.2017 станом на станом на 31.05.2022 становить 69 454,50 грн (а.с. 218 т.1).

Згідно копії довідки від 09.06.2020, виданої Коломийським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 14 «Світанок», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідував Коломийський заклад дошкільної освіти №14 «Світанок», старшу групу 05 «Веселка». Впродовж перебування дитини в дошкільному закладі його вихованням регулярно займалися батько ОСОБА_1 і бабуся ОСОБА_6 (а.с. 17 т.1).

Згідно копії довідки, виданої Коломийським ліцеєм № 2 від 03.06.2020, ОСОБА_3 станом на 2020 рік навчалася в 4-А класі з 2016 року і її навчанням та вихованням займалася бабуся ОСОБА_6 та батько ОСОБА_1 . Зазначено, що учениця проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18 т.1).

Відповідно до копії акта обстеження умов проживання, складеного комісією та затвердженого начальником Служби у справах дітей Коломийської міської ради 09.06.2020, за результатами обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , комісією встановлено, що для проживання, утримання та виховання дітей створено належні умови. Діти забезпечені усім необхідним для проживання та всестороннього розвитку (а.с.14 т.1).

З даних, які містяться у копіях довідок Коломийського ВП ГУНП від 04.04.2020 і 25.09.2020 убачається, що ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків і діти сторін проживають разом з батьком ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 (а.с.60, 66 т.1).

Висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , затвердженим рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 25.05.2021 року №142 встановлено, що умови для проживання, навчання та проведення дозвілля дітей є добрими. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 145-147).

Європейський суд з прав людини зазначає, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком, що відповідатиме найкращим інтересам дітей для їх гармонійного розвитку.

Також обґрунтованими на думку апеляційного суду є позовні вимоги про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною другою статті 188 СК України визначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно вимог частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

На підставу обґрунтованості позовних вимог про звільнення від сплати аліментів позивач надав суду копію рішення суду та виконавчий лист про стягнення з нього користь відповідачки аліментів на дітей у розмірі по 500 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття, які містяться у матеріалах справи (а.с. 15, 217 т.1).

З огляду на ці дані та докази, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що оскільки неповнолітні діти проживають з батьком, який несе матеріальні витрати на їх утримання, тому така обставина є істотною та визначальною для висновку про визначення місця проживання дітей з батьком та звільнення його від сплати аліментів, визначених рішенням суду на користь відповідачки. ОСОБА_2 тривалий час не займається вихованням дітей і не надала доказів про здійснені витрати на їх утримання. Суд приходить до висновку про звільнення позивача від сплати аліментів з 10 червня 2020 року, тобто з часу звернення ним до суду з таким позовом.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Розгляд справи за відсутності учасника, щодо якого немає відомостей про його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, є порушенням статті 6 Конвенції про права особи на справедливий судовий розгляд та статей 8, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка про час та місце розгляду справи у встановленому ст. 128 ЦПК України порядку повідомлена не була, оскільки судові повістки їй чи її представнику не були вручені (а.с. 189, 211 т.1), що є порушенням вимог процесуального права і є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 спростовані зібраними у справі доказами. Нею не надано будь-яких даних щодо можливості проживання дітей з нею. Не міститься у матеріалах справи також доказів про понесені нею матеріальні витрати на утримання дітей, які тривалий час проживають з батьком, який займається їх повним утриманням та дбає про їх виховання і навчання.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що постановлене у цій справі судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, слід покласти на апелянта.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 липня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 05.09.2009 ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_5 01.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком ОСОБА_1 .

Звільнити ОСОБА_1 з 10.06.2020 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їх малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що призначені рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Фанківської області від 16.12.2016 в справі № 346/6210/16-ц та стягувалися на підставі виконавчого листа, виданого 11.01.2017 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 січня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Барков