ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9174/23 Справа № 367/4900/22 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Тимченко О.О.,

суддів - Зубакова В.П., Остапенко В.О.,

за участю: секретаря судового засідання Юрченко Г.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 ,

третя особа Служба у справах дітей Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг цивільну справу № 367/4900/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог предмету спору - Служба у справах дітей Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ,

на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року (суддя Кобеляцька-Шаповал І.О.), постановлену в приміщенні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог предмету спору - Служба у справах дітей Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком.

28 серпня 2023 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 до звичного місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . А також визначити порядок спілкування ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2 на території України в присутності третіх осіб, з забороною виїзду ОСОБА_4 за межі України без нотаріально-посвідченої згоди батька, тобто, заявника по справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що в заяві про забезпечення позову заявлені вимоги, які фактично є тотожними за змістом заявлених позовних вимог. Тобто, в даному випадку, задоволення заяви про забезпечення позову буде фактичним ухваленням рішення без розгляду цивільної справи по суті, оскільки позивач просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії, які за своїм змістом вказують на обов`язок суду надати оцінку протиправній поведінці відповідача, що є недопустимим на даній стадії розгляду справи.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_3 вважає, що при постановленні ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, тому просить ухвалу суду скасувати, вжити заходів забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до звичного місця його проживання та визначити порядок спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_2 на території України в присутності третіх осіб, з забороною виїзду ОСОБА_4 за межі України без нотаріального посвідчення згоди його батька ОСОБА_3 .

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка, розуміючи відсутність на даний момент рішення суду про визначення місця проживання дитини та наявність даного позову, вивезла дитину за межі України. Таким чином, користуючись збройною агресією російської федерації, відповідачка намагається вплинути на кінцеве рішення суду або ігноруючи засідання та рішення суду, нівелювати його ухваленням. Оскільки, відсутність можливості спілкування з сином та можливості зустрічі з ним суттєво змінює ситуацію, що була до подачі позовної заяви, позивач вимушений звернутися до суду із заявою про забезпечення позову. Отже, задоволення заяви про забезпечення позову не буде тотожним задоволенню позовних вимог, а лише поверне ситуацію у звичну для дитини атмосферу, як це було до подання позовної заяви, забезпечить будь-яке виконання рішення суду.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник третьої особи служби у справах дітей Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явися,про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що на розгляді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог предмету спору - Служба у справах дітей Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про забезпечення позову заявлені вимоги, які фактично є тотожними за змістом заявлених позовних вимог. Тобто, в даному випадку, задоволення заяви про забезпечення позову буде фактичним ухваленням рішення без розгляду цивільної справи по суті, оскільки позивач просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії, які за своїм змістом вказують на обов`язок суду надати оцінку протиправній поведінці відповідача, що є недопустимим на даній стадії розгляду справи.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Судом встановлено, що предметом спору у справі є визначення місця проживання дитини з батьком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 727/3757/21 (провадження № 61-10529св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20 (провадження № 61-6265св21).

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не вирішується наперед результат розгляду справи по суті позову.

Враховуючи те, що предметом позову, заявленого позивачем, є визначення місця проживання дитини з батьком, а способом забезпечення позову позивач визначив встановлення обов`язку ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 до звичного місця його проживання та визначити порядок спілкування дитини з матір`ю на території України в присутності третіх осіб, з забороною виїзду дитини за межі України без нотаріально-посвідченої згоди батька, колегія суддів вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову фактично є тотожним позовним вимогам.

Забезпечивши позов таким способом, суд першої інстанції фактично вирішив би спір по суті.

Верховний Суд у постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 758/2776/21 наголосив, що забезпечення позову шляхом задоволення тотожних позову вимог є грубим порушенням положень частини десятої статті 150 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів учасників справи, за захистом яких він звернулися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком.

З огляду на зазначене, обраний позивачем вид забезпечення позову фактично є тотожним позовним вимогам, відтак, на підставі частини десятої статті 150 ЦПК України відповідна заява ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення .

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права,підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат в частині сплати судового збору, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.О. Тимченко

Судді В.П. Зубакова

В.О. Остапенко

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко