Справа № 199/6740/22
(2/199/437/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

24.01.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Мирошник Н.І.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 31.07.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір № 4549818 про надання споживчого кредиту у відповідності до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Відповідно п. 1.3 кредитного договору сума кредиту складає 8 300,00 грн., строк кредиту 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконало зобов`язання та надало відповідачу кредит в сумі 8300,00 грн. шляхом зарахування коштів на картку відповідача. В період з 03.09.2021 р. по 02.11.2022 р. відповідач здійснив часткову оплату на рахунок кредитора у сумі 7366,00 грн. - оплата нарахованих процентів за користування кредитом. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

21.06.2022 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 21-06/2022, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25219,00 грн. із яких: 8300,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 16919,00 грн. заборгованість за відсотками. Відповідач умови кредитного договору не виконав та не повернув кредитні кошти і проценти за користування кредитом. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 25219,00 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 24810,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про часткове визнання позову у загальні сумі 7 125,51 гри., яка складається із заборгованості за кредитним договором № 4549818 від 31.07.2021 року у сумі 6487,40 грн., витрат на оплату судового збору у сумі 638,11 грн. та витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2 057.60 грн. В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог просив суд відмовити. Зазначав, що за умовами укладеного 31.07.2021 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 кредитного договору № 4549818 , сторони визначили, що розмір позики становить 8300,00 грн., строк користування позикою - 30 днів. Знижена процентна ставка у межах строку надання позики 1,425 % за один день користування позикою, що складає 118.28 грн. Загальна вартість процентів дорівнює 3 548,40 грн. Загальна вартість позики (з урахуванням процентів за користування кредитом) складає 11 848,25 грн., про що вказано в графіку платежів, що додатком до договору. Відповідачем було здійснено один платіж в сумі 5 361 грн., що підтверджується позивачем в долученій до позовної заяви Картки обліку договору. Вказував, що після спливу строку надання позики, а саме з 31.09.2019 р. припинилося право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою та інших платежів за цим договором. На переконання відповідача, доказів, що відбулась пролонгація договору, відповідно до його умов, позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять.

Відповідач просив задовольнити позов частково та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4549818 від 31.07.2021 р. в сумі 6487,40 грн., витрати на оплату судового збору у сумі 638,11 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2 057.60 грн., а всього 7125,51 грн., а також стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 1582,16 грн. (а.с. 59-66).

На адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що строк кредиту було продовжено в порядку передбаченому Розділом 4 Договору, вказує, що процентні ставки визначені умовами договору та складають 1,33% в день занижена процентна ставка, та 1,90% в день - стандартна процентна ставка, та усі нарахування здійснювалися у межах вказаних ставок. Оплата, яку здійснив відповідач в сумі 5361,00 грн. зарахована, як оплата процентів за користування кредитом.

Представник позивача в окремо наданій суду заяві просив суд про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, та зазначив, що частково заперечує проти позовних вимог, відповідно до наданого відзиву на позов (а.с. 57).

Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, встановлено, що між ТОВ «Авентус України» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021р. (а.с. 11-16), за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 8300,00 грн, на строк 30 днів, тобто датою повернення кредиту є 30.08.2021р.(п. 1.3, 1.4 Договору).

Стандартна процентна ставка становить 1,90% на день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; в межах нового строку кредит, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору (п. 1.5.1 Договору).

Відповідно до п. 1.5.2 договору, занижена процентні ставка 1,425 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач в межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудиться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до даті фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більші ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації, до дати пролонгації (не включно),буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не може вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживачів, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо Споживач є учасником Програми лояльності розмір заниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо Споживач не є учасником Програми лояльності, розмір заниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей пункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача.

Згідно з п. 2.1. та 2.4 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту; кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1договору.

Аналогічні умови зазначені у паспорті споживчого кредиту (а.с. 17-19).

Договір про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021р. підписувався електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатору, що не заперечується сторонами.

Листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 17.08.2022р. за №2100, яка безпосередньо надає фінансові послуги з переказу коштів, що здійснюються за допомогою вебсайта: https://easypay.ua, підтвердило товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус України» про успішність операції, а саме транзакції №972816615 про перерахування 31.07.2021 р. об 12:10, суми в розмірі 8300,00 грн. на картку № НОМЕР_1 (а.с.24-25).

Порівняючи відомості про номер картки, на яку був здійснений платіж, зазначений у Листі від від 17.08.2022р. за №2100та відомостями про намір картки відповідача на яку ТОВ «Авентус України» мав перерахувати кредитні кошти, згідно з укладеним Договором про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021р, суд встановив тотожність усіх зазначених цифр в обох картках, на підставі чого суд дійшов до висновку, що ТОВ «Авентус України» перерахував відповідачеві кредитні кошти у сумі 8300,00 грн.

Також відповідач визнав обставини щодо укладання Договору про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021 р. та отримання кредитних коштів у сумі 8300,00 грн. за цим договором, а відтак зазначені обставини не підлягають доказуванню у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно з якою обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Авентус України» виконав свої зобов`язання за договором та перерахував відповідачеві кредитні кошти у порядку та сумі відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021 р.

Відповідно до картки обліку договору, ТОВ «Авентус України» надало відповідачеві 31.07.2021року кредит в сумі 8300,00 грн., з стандартною процентною ставкою за користування кредитом 1,90%. За період з 31.07.2021р. по 01.01.2022р. (включно) сума процентів за користування кредитом, з урахуванням здійснених відповідачем платежів на загальну суму 7366,80 (03.09.21р. -5361,80 грн.; 02.11.2021р. -2005,00грн.) складає 16919,00грн. (а.с. 20-23).

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2022 р. відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 51).

Спірні правовідносини виникли між учасниками справи із захисту прав позивача, як кредитора, у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору.

Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 Цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1046 (параграф 1, глава 71) ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою та другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (глави 71), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів повернення відповідачем основної суми кредиту суду не надано, а відтак суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача перед ТОВ «Авентус України» за Договором про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021р. в сумі 8300,00 грн.

Позивач та відповідач надали свої розрахунки заборгованості за процентами за користування кредитом, з якими суд не погоджується. За розрахунками суду заборгованість за відсотками за користування кредитом складає:

11557,20 грн. = (8300,00грн .* 1,90%*120дн.) - 7366,80 грн. де:

1,90% -процентна ставка, яка передбачена договором,

120дн.- максимальний строк кредиту (за період 31.07.2021р. по 27.11.2022р. включно) з урахуванням первісного строку та строку на який був продовжений строк кредиту).

7366,80 грн. сума платежів, яку сплатив відповідач, як оплату процентів за користування кредитом (03.09.21р. -5361,80 грн.; 02.11.2021р. -2005,00грн.).

Саме таку суму складає заборгованість відповідача перед ТОВ «Авентус України» по процентам за користування кредитом.

Суд вважає необґрунтованим застосування періоду нарахування процентів з 31.07.2021р. по 01.01.2022р. (включно) як зазначено позивачем та тридцятиденного періоду, який застосував відповідач з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.4 Договору про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021р., строк кредиту -30 днів та строк кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Згідно з п. 4.3.1 Розділу 4 Договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2 4.2.4.

Отже, сторони Договору передбачили порядок продовження строку кредиту, та ці положення договору не суперечать діючому законодавству та не визнавалися недійсними в судовому порядку.

Враховуючи положення пунктів 1.4 та 4.3.1 Договору, максимальний строк кредиту складає 120 днів (30днів- первісний строк кредиту та 90 днів максимальний строк на який продовжується строк кредиту) за умови неповернення кредитних коштів у встановлений Договором строк.

Таким чином, застосування позивачем періоду користування кредитом з 31.07.2021 р. по 01.01.2022р. не відповідає вищенаведеним положенням договору, оскільки перевищує максимальний строк кредитування (120 дн.), встановлений Договором про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021 р.

Як зазначено вище, сторонами договору погоджено автоматичне продовження строку кредитування, та строк кредитування складає загальний період 120 днів, та застосування відповідачем строку 30 днів для нарахування процентів, також не ґрунтується на положеннях договору.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В обґрунтування своїх доводів, відповідач посилається на правові позиції Верховного Суду, які викладені у постановах від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 4-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18); від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18 (провадження N 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19 (провадження N 61-7203 св 20).

Але в зазначених судових рішеннях суди, дослідивши умови укладених кредитних договорів, встановили відсутність погодженого сторонами продовження строку кредиту, тоді як в цій справі положеннями договору передбачено продовження первісного строку кредитування, а відтак обставини у справах, які були предметом перегляду у Верховному суді відрізняються від обставин цієї справи, а тому висновки, викладені в зазначених постановах Верховного Суду не застосовуються до спірних правовідносин.

Також суд не погоджується з доводами відповідача щодо застосування процентної ставки за користування кредитом на рівні 1.423% на день з огляду на наступне.

Так, умови Договору про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021р. містять положення про розмір та порядок застосування процентних ставок: стандартна процентна ставка становить 1,90%, а занижена процентні ставка 1,425 % в день (п. 1.5.1 п. 1.5.2 Договору).

При цьому у п. 1.5.2 Договору, сторони погодили, що кредитування здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Занижена процентні ставка у розмірі 1,425 % в день застосовується лише за наявності умов, які передбачені п. 1.5.2 Договору.

Враховуючи, що сторонами не доведено наявність умов, з якими Договір пов`язує застосування заниженої процентної ставки у розмірі 1,425 % в день, то застосування заниженої ставки відповідачем є необґрунтованим.

Згідно Договору факторингу №21-06/2022 від 21.06.2022р., право вимоги від ТОВ «Авентус України» (Клієнт) перейшло до позивача -ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (Фактор). Право вимоги, яке відступається, передано позивачу в розмірі заборгованості відповідача перед ТОВ «Авентус України» за Договором про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021р., а саме у загальному розмірі 25219,00 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 8300,00 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 16919,00 грн. (а.с. 26-30).

Відповідно до 1.2 Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підписаний 21.06.2022 р. (а.с. 29), а відтак позивач набув право вимоги до відповідача з 21.06.2022 р.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що на момент укладання Договору факторингу невиконані відповідачем зобов`язання перед ТОВ «Авентус України» (первісний кредитор) за Договором про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021р. обмежувалися сумою 19857,20 грн. (8300,00 грн.- сума кредиту, 11557,20 грн. проценти за користування кредитом), то в силу ст. 514 ЦК України, саме в такому розмірі позивач набув права вимоги до відповідача.

Доказів сплати відповідачем кредиту та процентів за користування кредитом, суду не надано, а відтак суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача перед позивачем за Договором про надання споживчого кредиту №4549818 від 31.07.2021р. та Договором факторингу №21-06/2022 від 21.06.2022р., в сумі 19857,20 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 8300,00 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 11557,20 грн.

За такими обставинами позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 19857,20 грн. (8300,00 грн.- сума кредиту, 11557,20 грн. проценти за користування кредитом).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 25219,00 грн. та сплатив судовий збір в сумі 2481 грн. (а.с.45), суд задовольнив позовні вимоги частково в сумі 19857,20 грн.

Отже, враховуючі принцип пропорційності розподілу судового збору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1953,52 грн. ( 19857,20 грн. *2481,00грн./ 25219,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) заборгованість за кредитним договором в розмірі 19857 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 20 коп. із яких: 8300 (вісім триста) грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу та 11 557 (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 20 коп. заборгованість за відсотками, а також судовий збір в сумі 1953 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 52 коп., а всього 21810 (двадцять одна тисяча вісімсот десять) грн. 72 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Дата складення повного судового рішення 24.01.2023 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї