КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6293/22
Провадження № 2/552/301/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі Дубовик І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що вона являється громадянкою України та їй боляче, як в наслідок Російської Агресії та війни, окупанти завдали та завдають постійно шкоду довкіллю України в наслідок чого, погіршився екологічний стан в державі та є наслідком загрози її життю та здоров`ю, як особи з інвалідністю 2-ї групи в наслідок чого, їй завдано моральних страждань.Посилалась на те, що зі статті, розміщеної в Юридичній газеті під назвою «Міндовкілля: шкода довкіллю за пів року війни досягла майже 1 трильйона гривень» їй стало відомо, що орієнтовна сума шкоди, яку окупанти завдали довкіллю України, становить понад 962 мільярди гривень. Так, шкода лише від викидів забруднюючих речовин у повітря сягає 823 млрд грн.. Шкода ґрунтам та землям перевищує понад 138 млрд грн.., а ще будуть окремі методики та розрахунки по збиткам українським лісам, Чорному та Азовському морям, надрам, природно заповідному фонду тощо. Зазначені негативні обставини викликають у позивача, як громадянки України та особи з інвалідністю 2-ї групи, нелюдські моральні та душевні страждання. Так, після початку збройної агресії Російської Федерації проти України позивач постійно перебуває у пригніченому стані, у неї знизився життєвий тонус і погіршилося загальне самопочуття, що негативно позначилося на її стосунках з оточуючими та призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків. Зазначила, що знищення довкілля України Російською Федерацією в особі Посольства Російської Федерації в Україні, як відповідача по справі завдало позивачу надлюдських страждань, виражених в психо емоційного перенавантаженнях, стресах, депресіях, адже фактично її держава зазнала та зазнає постійно Екологічної катастрофи, які тільки збільшується, що є додатковими життєвими труднощами окрім, того що позивач є особою з інвалідністю другої групи. Внаслідок протиправних дій Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні виражених у вищевказаних обставинах, позивачу була спричинена моральна шкода, яка становить 962 мільярда гривень, що підтверджується матеріалами обрахованих збитків, Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України.

Просила суд стягнути з держави Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 962 мільярда гривень з урахуванням офіційно наданих розрахунків Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України завданих збитків на вказану суму.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання.

22.11.2022 року до суду від третьої особи Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України надійшли пояснення. Зазначили, що відповідно до методик територіальними та міжрегіональними територіальними органами Держекоінспекції розраховано збитків на 1 336 644 459 600 грн., в тому числі за викиди шкідливих речовин в атмосферне повітря 923 774 128 200 грн.. Для фіксації, упорядкування інформації та формування єдиного реєстру збитків заподіяних довкіллю внаслідок вторгнення Російської Федерації на територію України, наказом Держекоінспекції від 19.08.2022 №116 започатковано ведення реєстру подій, які сталися на території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації та якими було заподіяно шкоду та збитки довкіллю. Станом на 14.10.2022 зафіксовано близько 775 випадків, водночас, не по всім випадкам є можливість отримати інформацію для проведення розрахунків або доступу до місця події. Міндовкідлля листом від 21.09.2022 №25/4-21/12655-22 звернулось до Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України з проханням надати методично консультативну допомогу для формування позиції щодо подальшого обрахування збитків та шкоди, спричиненої довкіллю внаслідок збройної агресії Російської Федерації для прийняття в якості належної доказової бази в міжнародних судових позовах проти Російської Федерації.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання третя особа Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України свого представника не направила.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив.

Із постанови Верховного Суду від 14 квітня 2022 року у справі №308/9708/19 вбачається, що указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства РФ в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Верховний Суд встановив підстави для висновку про те, що починаючи з 2014 року відсутня необхідність у направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України та ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А починаючи з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й у зв`язку із розірванням дипломатичних зносин України з РФ.

З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією РФ проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди РФ бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним. Зупинення провадження у справі призведе до безпідставного зволікання з розглядом справи, що не сприятиме якнайкращому захисту інтересів позивача.

У зв`язку з викладеним, суд не направляв запиту до відповідача для отримання згоди РФ бути відповідачем у цій справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 ./а.с.13/

Відповідно до довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією №711481 встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2-ї групи по зору з дитинства./а.с.17/

Зі статті, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, розміщеної в Юридичній газеті - «Шкода довкіллю України, завдана російською збройною агресією» вбачається, що шкода довкіллю за 6 місяців з початку широкомасштабного російського вторгнення в Україну нараховано збитків у розмірі 962 млрд грн…/а.с.14/

Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, належить розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

В пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Крім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що зі статті, розміщеної в Юридичній газеті під назвою «Міндовкілля: Шкода довкіллю за пів року війни досягла майже трильйона гривень» їй стало відомо, що орієнтовна сума шкоди, яку окупанти завдали довкіллю України, становить понад 962 мільярди гривень, а тому саме у такому розмірі вона обґрунтовує завдання їй моральної шкоди.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження завдання моральної шкоди саме позивачу, ОСОБА_1 не надала до суду жодного доказу, який би підтвердив завдання їй моральної шкоди у зв`язку з завданням шкоди довкіллю.

Тобто, позивач у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження заподіяння шкоди саме її здоров`ю, а також доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між саме її захворюваннями та завданням шкоди довкіллю.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ;

відповідач Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні, місцезнаходження: м. Київ, Повітрофлотський проспект,27;

третя особа Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Митрополита В.Липківського,35, .

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2023 року.

Суддя Т.В.Шаповал