Справа № 358/1538/23 Провадження № 2/358/670/23
12 грудня 2023 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Тітова М.Б.
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку набувальної давності, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , 1910 року забудови, загальною площею 56,50 кв.м., жилою площею 21,50 кв.м., підсобною площею 35,00 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: прибудова, прибудова, ганок, убиральня, навіс, огорожа, хвіртка, ворота, колодязь, вимощення, вигрібна яма.
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2006 року вона, ОСОБА_1 , перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_3 придбала житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №2525 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12847208 від 11 грудня 2006 року. Відразу після цього вона з чоловіком вселились у цей будинок та проживали гам разом до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки цей будинок було придбано у шлюбі, він вважався спільно набутим майном подружжя, тому після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої, з-поміж усього ввійшла також 1/2 частина вищевказаного будинку. Заповіту за життя чоловік не залишив, тому спадкоємцями за законом стали вона, як дружина, та ОСОБА_2 , як мати покійного. Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_3 між ними із відповідачкою виник спір щодо поділу майна, вона була змушена вирішувати його в судовому порядку. Відтак рішенням Богуславського районного суду від 11 січня 2016 року у справі №358/1791/15-ц було вирішено визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового та належних до нього господарських будівель, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Незважаючи на це, починаючи із 2008 року та станом на час подачі позову, вона відкрито й безперешкодно користується усім будинком, обробляє земельну ділянку біля нього, вчасно сплачує комунальні платежі та залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем вказаного житлового будинку, що є підставою для визнання за нею права власності на 1/4 частину цього житлового будинку, яка належить відповідачці, яка ніколи не проживала в ньому та взагалі не цікавилась його станом.
Оскільки на сьогоднішній день немає правовстановлюючого документу на її ім`я на 1/4 частину вищевказаного будинку та земельної ділянки під будинком вона змушена звернутись до суду із даним позовом про визнання права власності на 1/4 частину будинку за набувальною давністю. А враховуючи вказані вище факти, вважає, що визнання за нею цього права власності не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.
Посилаючись на положення ст. 328 ч. 1, ст. 344 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги.
Представник позивачки ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання на 12 грудня 2023 року не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Згідно Указу Президента України № 32/2019 від 07 лютого 2019 року, місто Донецьк, яке вказала позивачка в позовній заяві як на місце проживання відповідачки ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_2 , входить до тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях.
Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 890 від 14.02.2022 вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві та Київській області зареєстрованою не значиться (а.с. 33).
Крім того, місто Донецьк входить до переліку населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та ПАТ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти
Відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, судову повістку відповідачці ОСОБА_2 було надіслано через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у встановленому законом порядку.
Виклик відповідачки здійснювався через оголошення на офіційному сайті суду. Тобто відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце судового засідання в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки та у встановлений судом строк не надіслала відзив на позовну заяву.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно договору купівлі продажу будинку, зареєстрованого 06 березня 2008 року приватним нотаріусом Іщенко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 650, витягу з Державного реєстру правочинів № 5556428 від 06 березня 2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19484201 від 10 липня 2008 року вбачається, що ОСОБА_3 25 жовтня 2006 року придбав житловий будинок АДРЕСА_1 та зареєстрував за собою право власності на даний будинок (а.с. 8-9).
В період придбавання будинку, позивачка ОСОБА_5 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 31 липня 1999 року Будьонівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька (а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 08 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 72 (а.с. 11).
Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 11 січня 2016 року у справі № 358/1791/15-ц, за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно: на 3/4 частки житлового будинку загальною площею 61,40 кв.м., 3/4 частки убиральні та 3/4 частки огорожі, що розташовані по АДРЕСА_1 , яке залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14, 15).
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 55147825 з датою формування 15.03.2016 та даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що 3/4 частки вказаного будинку належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (а.с. 14).
Задовольняючи вимоги позивачки, суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).
Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Позивачка надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачкою на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 142 ч.1, 200, 206, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 16, 328 ч. 1, 344 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності за набувальною давністю на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , 1910 року забудови, загальною площею 56,50 кв.м., жилою площею 21,50 кв.м., підсобною площею 35,00 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: прибудова, прибудова, ганок, убиральня, навіс, огорожа, хвіртка, ворота, колодязь, вимощення, вигрібна яма.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов