Справа № 274/8955/23
Провадження № 2-н/0274/1248/23
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20.12.2023 року Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини -

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою, згідно якої просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 від усього заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 вказує зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією паспорту з відміткою про реєстрацію місця проживання та Витягом з реєстру Бердичівської територіальної громади від 18.12.2023.

У розумінні ч. ч. 3, 5 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно зі ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України, у тому числі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Положеннями ст.163 ЦПК України чітко регламентовано вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу. Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 пред`явив вимогу, передбачену п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на його користь на утримання неповнолітнього сина. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що сторони перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує вимоги про стягнення на його користь аліментів з ОСОБА_2 , він долучив до заяви копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , від 05.05.2010, копію свідоцтва про шлюб, копію паспорту на ім`я ОСОБА_1 , картку платників податку ОСОБА_1 , витяги з реєстру Бердичівської територіальної громади від 18.12.2023 про місце реєстрації заявника ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до положень ч.5 ст.183 СК України право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини має той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Подаючи заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, заявник зазначає, що син проживає разом із ним, однак доказів на підтвердження цієї обставини, яка є визначальною для підтвердження наявності у нього права на звернення до суду із вимогою про стягнення аліментів у наказному провадженні, останній до заяви не долучив (акт чи довідку, засвідчені уповноваженими представниками житлово-комунального підприємства, управляючої компанії, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, відповідальними посадовими особами органу місцевого самоврядування тощо із засвідченням печаткою), які б свідчили, що дитина дійсно проживає з заявником за адресою: АДРЕСА_1 .

Приписами п.8 ч.1, ч.2 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи ненадання заявником доказів на підтвердження обставин проживання неповнолітнього сина сторін разом з ним за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , відсутність яких не доводить виникнення у нього права на заявлення вимоги про видачу судового наказу про стягнення аліментів на його користь з ОСОБА_2 у наказному провадженні, тому суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу на підставі п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Суддя звертає увагу заяву, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Керуючись ст. ст. 161, 162, 165, 167, 258-261, 354, суддя

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з моменту підписання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.М. Вдовиченко