Справа № 510/1884/21
Провадження № 2/510/705/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2023 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю секретаря - Березенко С.П.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_4 будучи неодноразово сповіщеною належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, у призначені судові засідання не явилась, про причини неявки суд не сповістила, відзив на позов, клопотання про розгляд справи без її участі до суду не надходили.

Представник позивачів ОСОБА_5 на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі позивачів.

Ухвалою суду від 06.04.2022р. було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання 27.04.2022р. о 15 год. 45 хвл.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 20.02.2020 року позивачі з відповідачем ОСОБА_3 домовились про дарування земельної ділянки площею 6,57 га. та уклали договір дарування. Після дарування зазначеного майна позивачі почали користуватись цим майном, несуть витрати на його утримання, тому вважають що є фактичним власниками земельної ділянки. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачі запропонували ОСОБА_3 привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, з`ясувалось, що земельна ділянка належала батькові відповідача ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 092598. Так, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З життя він залишив заповіт від 05.08.2004р. на ім`я відповідача ОСОБА_3 саме на спірну земельну ділянку. Позивачі неодноразово звертались до відповідача із проханням переоформити відповідним чином земельну ділянку, але кожен раз відповідач запевняла, що документи виготовляються. Про те, що відповідач не завершила процедуру оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, позивачу не було відомо, особисто відповідач запевнила, що усі питання вирішить та оформлять правочин. Відповідач досі не закінчила оформлення спадкових прав.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору дарування нерухомого майна відповідач (дарувальник) не мала на це право, оскільки на час укладання договору їй майно не належало. Враховуючи вищенаведене, позивачі були вимушені звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передала позивачам нерухоме майно та документи на нього, а позивачі прийняли майно, фактично вступили у володіння цим майном.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивачі набули право власності на земельну ділянку площею 6,57 га., в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісні набувачі, прийнявши об`єкт нерухомості у відповідачів, які вони фактично не мали права відчужувати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачами, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачами, як за добросовісними набувачами, право власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388, ЦК України (2003 р.), суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 6357 га, кадастровий номер :01:003:0134, розташована на території Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков