Справа № 445/1638/22
провадження № 2/445/475/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

18 грудня 2023 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Стеців Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів Львівської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

14.05.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № LVH9A800000260. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 24387,11 (Долар США) на термін до 13.05.2013 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № LVH9A800000260. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 21395,83 (Долар США). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011 року, було стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 178426 грн. 50 коп., що еквівалентно 23172,27 доларів США, нараховану станом на 29.04.2009 року, за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду. Вважає, що винесене вищевказане рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 4590,97 доларів США. Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні суду від 25.11.2011, тобто за період з 14.05.2008 по 29.04.2009, то за період після подання позовної заяви від 05.05.2009 з 10.05.2009 по 17.10.2020 відповідач має заборгованість у розмірі 4590,97 доларів США, яка складається з 3% річних від простроченої суми. Тому, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 в їх користь заборгованість за кредитним договором № LVH9A800000260 від 14.05.2008 року, в розмірі 4590,97 доларів США, що за курсом 28,33 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.10.2020 року складає 130062 грн. 18 коп., тастягнути з відповідача судові витрати.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав, стверджуючи, що зазначені у позові вимоги позивача щодо стягнення з нього заборгованості у розмірі 4590,97 (долар США) є безпідставними та не підлягають до задоволення. Рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2011року, позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості було задоволено повністю, а саме: вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVH0 від 14.05.2008 станом на 29.04.2009 в розмірі 178 426 грн. 50 коп., що є еквівалентом 23 172, 27 дол. США, звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки BMW , модель 735і, 2001 р.в., тип ТЗ: легковий, № кузова: НОМЕР_1 , державний помер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від його імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ "Приват Банк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. У долученому розрахунку не відображено належним чином порядку та способу зарахування суми заборгованості у зв`язку з ухваленням рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про звернення стягнення на предмет застави. З урахуванням викладеного, основна сума заборгованості (11 966. 45 дол. США), з якою проводився розрахунок 3% річних, є необгрунтованою та сумнівною. Наполягає на застосуванні строку позовної давності. А отже, строк позовної давності щодо вимоги про стягнення 3% річних почав перебіг з моменту виникнення обов`язку щодо здійснення таких чергових платежів за кожен місяць. Проте, позивач звернувся до суду лише в 2022 році та просить стягнути заборгованість починаючи з 14.05.2008 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Таким чином, вважає, стягнення 3% річних заявлені поза межами строку позовної давності, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову

Представник позивача 29.08.2023 року подав відповідь на відзив, в якій зазначає про те, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За вимогами п.14.1 кредитного договору, такий діє до повного виконання сторонами зобов`язання за цим договором. На даний час, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, відтак, обставини, на які покликається відповідач, не відповідають дійсності.

05.09.2023 представник відповідача подав заперечення, зазначивши, що позивач мав право на стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахованої станом на час звернення з вимогою про дострокове виконання кредитного договору (звернення стягнення на предмет застави), що встановлено в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-2325/2011 від 25.11.2011, шляхом реалізації предмета застави. Разом з тим, жодних доказів про існування таких обставин або ж наявності правових підстав для нарахування сум за кредитом (відсотків, простроченої заборгованості та ін.) після 10.05.2009 (дата звернення до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська) позивачем не наведено.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, заперечив з приводу заявлених вимог позивача, просив у задоволенні позову відмовити.

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

14.05.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №LVH9А800000260. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 23697.10 (Долар США) на термін до 13.05.2013 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

У порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав.

Рішенням Жовтневтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011 року позовні вимоги АТ КБ "Приват Банк"до ОСОБА_1 про стягнення на предмет застави було задоволено повністю, а саме: вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVH9А800000260 від 14.05.2008 станом на 29.04.2009 в розмірі 178 426 грн. 50 коп., що є еквівалентом 23 172, 27 дол. США, звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки BMW , модель 735і, 2001 р.в., тип ТЗ: легковий, № кузова: НОМЕР_1 , державний помер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від його імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ "Приват Банк" всіх повноважень, необіхних для здійснення продажу. Даним рішенням встановлено, що остаточна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк», становить 178426 грн. 50 коп. з еквівалентом 23172,27 доларів США.

Із розрахунку заборгованості за договором № LVH9А800000260 від 14.05.2008 року, укладеного між АТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 20.09.2022 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 11966,45 USD, що складає еквівалент 437493,41 грн., в тому числі залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом становить 11966,45 USD, що складає еквівалент 437493,41 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами становить 1,45 USD, що складає еквівалент 53,01 грн.; в тому числі залишок заборгованості за простроченими процентами 1,45 USD, що складає еквівалент 53,01 грн.; заборгованість з комісії, в тому числі заборгованість за простроченою комісією становить 0,00 USD, що складає еквівалент 0.00 грн.; погашено пені, в тому числі списано 7945,42 USD, що складає еквівалент 290484,56 грн.; загальна сума нарахованої пені становить 29925,79 USD, що складає еквівалент 1094086,88 грн. Всього заборгованість за кредитом становить 41893,69 USD, що складає еквівалент 153163331 грн.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач за період з 10.05.2009 року по 17.10.2020 року (період прострочення грошового зобов"язання - 4135 днів) загальна заборгованість є - 4590,97 (Долар США), яка складається з наступного 4590,97 (Долар США) - 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умова договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст.610 ЦК України встановлюють, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект).

Відповідно до ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку, тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже, приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Крім цього, правовий висновок щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики після спливу строку кредитування викладено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), у якій зокрема, зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, беззаперечно позивач має право на отримання трьох процентів річних, нарахованих на прострочене грошове зобов`язання за кредитом, яке відповідачем не повернуто після пред`явлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту.

Разом з тим, представником відповідача у даній справі зроблено заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Позивач стверджував, що дотримався строку позовної давності, а договірні відносини тривають й донині, що є підставою для покладення відповідальності на відповідачів за невиконання ними грошового зобов`язання.

Розглядаючи та оцінюючи заяву відповідачів про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Отже, як встановлено, позовна заява про стягнення з ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором подана до суду після спливу строку загальної позовної давності до основної вимоги.

При цьому, будь-яких доводів про те, що між сторонами наявна домовленість оформлена у встановленому законом порядку про збільшення строку позовної давності, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

А тому, оскільки позовна давність щодо основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, відповідно до ст. 266 ЦК України, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача нарахованих 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № LVH9A800000260 від 14.05.2008 року.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає в задоволенні позову АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № LVH9A800000260 від 14.05.2008 року, відмовити, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Так, частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, відповідно, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 257, 261, 267, 526, 530, 599, 610, 625, 629, 631, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № LVH9A800000260 від 14.05.2008 в розмірі 4590,97 Доларів США - що за курсом НБУ від 17.10.2020 року складає 130062,18 грн. - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 18.12.2023 року.

Суддя М. В. Бакаїм