Справа № 442/6545/22
Провадження № 4-с/442/24/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Курус Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Сисин Сергій Васильович, на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича, стягувача - ОСОБА_2 ,

з участю секретаря судового засідання - Федишина Б.І.,

заявника ОСОБА_1 , його представника - адвоката Сисина С.В.,

в с т а н о в и в:

07.11.2023 представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Сисин С.В. звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця Меленчука В.І. щодо не зняття арешту у виконавчому провадженні НОМЕР_4; скасування постанови від 24.10.2023 у даному виконавчому провадженні про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 та зобов`язання зняти арешт з вказаного рахунку.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 як працівник ГУ НП у Львівській області отримує заробітну плату через АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок № НОМЕР_1 , IBAN - НОМЕР_2 (банківська картка НОМЕР_3 ), на який зараховується отримувана ОСОБА_1 заробітна плата, а також на такий рахунок може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Наведене підтверджено долученою до скарги довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 25.10.2023 №E5PRONRPPE519UP.

З отриманих 25.10.2023 від АТ КБ «Приват Банк» електронних повідомлень у «Приват 24» заявник дізнався про арешт його рахунку, відкритого у цьому банку, на який зараховується його заробітна плата як працівника відділення поліції № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, на підставі постанови приватного виконавця Меленчук В.І.

У подальшому щодо накладеного арешту на такий рахунок заявник дізнався, що у межах виконавчого провадження НОМЕР_4, відкритого 24.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимиром Ігоровичем на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 19.10.2023 у справі №442/6545/22 про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , скасування ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року та постановлення нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , які знаходяться на його банківських рахунках, у межах ціни позову 793179,00 грн., 24.10.2023 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно з постановою від 24.10.2023 про арешт коштів боржника приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, після винесення постанови про арешт коштів боржником, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 793 179 грн.

Зазначає, що згідно постанови про арешт коштів боржника від 24.10.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк» 25.10.2023 було арештовано (заблоковано) рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , IBAN - НОМЕР_2 (банківська картка НОМЕР_3 ), на який зараховується отримувана ОСОБА_1 заробітна плата. Наклавши арешт на рахунок, на якому знаходиться заробітна плата ОСОБА_1 , у цьому випадку приватний виконавець істотно порушив вимоги частини 4 статті 150 ЦПК України, згідно з якою не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату та інші вказані у цій нормі Кодексу виплати.

Звертає увагу на недотримання приватним виконавцем вимог частин 2 та 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими приватний виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Також заявник зазначає, що з метою дотримання вимог ч.4 ст.150 ЦПК України, яка передбачає заборону забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, приватний виконавець вправі також з врахуванням вимог пункту 21 частини третьої статті 18 Закону «Про виконавче провадження» отримати від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника тощо.

Крім цього, у відповідь на адвокатський запит адвоката Сисина С.В. від 27.10.2023 приватний виконавець у листі від 02.11.2023 №10901 відмовився знімати арешт з заробітної плати ОСОБА_1 , так як вказав, що арешт на такий рахунок було накладено відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 19.10.2023 у справі №442/6545/22, та вказав, що арешт на грошові кошти (заробітну плату) був накладений апеляційним судом, а він лише технічно виконав постанову суду про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на такі грошові кошти у межах ціни позову. Також у листі від 02.11.2023 №10901 приватний виконавець зазначив, що ним скеровано лист до Міністерства юстиції України на роз`яснення положень законодавства щодо можливості зняття арешту з рахунку боржника (на який поступає заробітна плата) без рішення суду про скасування заходів забезпечення позову.

З цього приводу скаржник зазначає про такі необґрунтовані доводи приватного виконавця, оскільки згідно постанови апеляційного суду від 19.10.2023 у справі №442/6545/22 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти не передбачено і не може бути передбачено накладення арешту на рахунок, на якому є заробітна плата ОСОБА_1 , так як частина 4 статті 150 ЦПК України забороняє забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату. Скаржник наголошує, що приватному виконавцю було і є достовірно відомо про неможливість накладення арешту на заробітну плату та рахунку, на якому є заробітна плата ОСОБА_1 , оскільки згідно постанови від 24.10.2023 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_4 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, після винесення постанови про арешт коштів боржником, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Тобто у цій постанові приватний виконавець вказав про відсутність підстав арешту коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту на які заборонено, зокрема, заробітної плати, стосовно якої частиною 4 статті 150 ЦПК України передбачено заборону арешту в порядку забезпечення позову.

А тому, оскільки після отримання адвокатського запиту адвоката Сисина С.В. від 27.10.2023, поданого в інтересах ОСОБА_1 , в якому було повідомлено про накладення арешту на заробітну плату ОСОБА_1 із підтвердженням вказаного факту згідно долученої до запиту довідки АТ КБ «ПриватБанк», а також наведено прохання невідкладно вжити заходів до виконання вимог частини 4 статті 150 ЦПК України щодо зняття такого арешту із заробітної плати, приватний виконавець не вжив заходів до зняття такого арешту з вказаного рахунку чи зняття арешту з коштів (із заробітної плати), то 07.11.2023 представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Сисин С.В. звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця Меленчука В.І. щодо не зняття арешту у виконавчому провадженні НОМЕР_4; скасування постанови від 24.10.2023 у даному виконавчому провадженні про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 та зобов`язання зняти арешт з вказаного рахунку.

Згідно з ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 07.11.2023 прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Сисин С.В., за участі стягувача ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича та призначено судове засідання на 16 листопада 2023 року о 14.15 год (а.с. 45).

На підставі поданого клопотання приватного виконавця Меленчука В.І. від 15.11.2023, призначений на 16.11.2023 розгляд справи був відкладений на 13.30 год. 27.11.2023 (а.с. 50, 53).

20.11.2023 від приватного виконавця Меленчука В.І. надійшло письмове клопотання про участь у судових засіданнях з розгляду даної скарги в режимі відео конференції, яке ухвалою від 20.11.223 було задоволено, надано можливість приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Меленчуку Володимиру Ігоровичу брати участь в усіх судових засіданнях з розгляду скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Сисин Сергій Васильович, за участі стягувача - ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Роз`яснено приватному виконавцю Меленчуку В.І., що відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (а.с. 59-64).

21.11.2023 (а.с. 67-70) та 27.11.2023 (додатково засобами поштового зв`язку, а.с. 86-94) в Дрогобицький міськрайонний суд надійшли письмові пояснення (заперечення) на скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 - адвоката Винниченко М.П., у яких представник стягувача, зазначаючи про необґрунтованість скарги, наголошує на законності накладення приватним виконавцем арешту на кошти ОСОБА_1 , які були перераховані йому як заробітна плата на рахунок у АТ КБ «ПриватБанк». Наголошує на тому, що приватний виконавець лише технічно виконав постанову апеляційного суду про накладення арешту на рахунки ОСОБА_1 і така постанова, на переконання адвоката Винниченко М.П., також передбачала арешт заробітної плати, оскільки резолютивна частина постанови не передбачала жодних виключень чи обмежень. А тому в цьому випадку, на думку представника стягувача, у приватного виконавця не було підстав не накладати арешт на рахунок, на якому була заробітна плата ОСОБА_1 , оскільки це призвело б до «звуження» (невиконання у повному обсязі) постанови апеляційного суду, яка передбачала накласти арешт на усі рахунки ОСОБА_1 .

Крім цього, представник стягувача вказує, що до скарги не долучено доказів на підтвердження, що кошти, зараховані на рахунок ОСОБА_1 , про який вказується у скарзі, є його заробітною платою, та звертає увагу, що особисто ОСОБА_1 не звертався до приватного виконавця із заявою про зняття арешту із коштів на рахунку в банку, на який він отримує заробітну плату.

Також вказує про відсутність підстав для зняття арешту із рахунку, на який ОСОБА_1 отримує заробітну плату, так як такий рахунок не призначений для зарахування лише заробітної плати (тобто не є «спеціальним» рахунком). З цих підстав представник стягувача вважає, що зі скарги та долучених доказів не вбачається реальності порушень прав ОСОБА_1 та просить залишити без задоволення скаргу ОСОБА_1

21.11.2023 від представника ОСОБА_2 - адвоката Винниченко М.П. також надійшло письмове клопотання про участь у судових засіданнях з розгляду даної скарги в режимі відео конференції, яке ухвалою від 22.11.223 було задоволено, надано можливість представнику стягувача ОСОБА_2 - адвокату Винниченко М.П. брати участь в усіх судових засіданнях з розгляду скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Сисин Сергій Васильович, за участі стягувача - ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Роз`яснено представнику ОСОБА_2 - адвокату Винниченко М.П., що відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (а.с. 71-80).

27.11.2023, на підставі поданого клопотання адвоката Сисина С.В. від 26.11.2023, розгляд справи був відкладений на 14 год. 14.12.2023 (а.с. 82-84).

07.12.2023 до суду надійшли письмові пояснення (заперечення) на скаргу від приватного виконавця Меленчук В.І. (а.с. 95-96), в яких останній вважає скаргу безпідставною та просить в її задоволенні відмовити, посилаючись на те, що арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 був накладений Львівським апеляційним судом на підставі постанови від 19.10.2023, а він лише технічно виконав постанову суду і не мав повноважень звужувати резолютивну частину такої постанови.

14.12.2023 у суд надійшли клопотання від 13.12.2023 про долучення доказів та надання додаткових пояснень по долучених доказах представника заявника - адвоката Сисина С.В. (а.с. 97-153), згідно з якими до справи долучені копії листа АТ КБ «ПриватБанк» від 13.12.2023 №20.1.0.0.0./7-231207/40944 у відповідь на адвокатський запит адвоката Сисина С.В. від 27.11.2023, копії заяви ОСОБА_1 від 01.12.2023 на адресу приватного виконавця про зняття арешту з коштів, які з 24.10.2023 по даний час перераховані як заробітна плата та зняття арешту, скасування постанови від 24.10.2023 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні в частині арешту рахунку, на який зараховується і зарахована отримувана заробітна плата (яка також була скерована приватному виконавцю на його електронну пошту); копії відповіді на адвокатський запит адвоката Сисина С.В. від 01.12.2023 приватного виконавця Меленчук В.І. від 07.12.2023 №11329 з додатком - листом від 31.10.2023 №10744 на адресу Міністерства юстиції України; відповіді на адвокатський запит адвоката Сисина С.В. від 27.11.2023 з ГУ НП у Львівській області від 30.11.2023 за №С-119/Аз/17/01-2023; відповіді на адвокатський запит адвоката Сисина С.В. від 05.12.2023 з АТ «Державний Ощадний Банк України» від 11.12.2023 №53/6-12/1/91952/2023; та інші копії документів.

14.12.2023 в судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з клопотанням представника стягувача - адвоката Винниченка М.П. щодо надання йому строку на ознайомлення з поданими доказами до 21.12.2023 (а.с. 154).

В судове засідання на 20.12.2023, яке згідно ухвал від 20 та 22 листопада 2023 року, повинно було відбуватись в режимі відео конференції за участю приватного виконавця Меленчук В.І. та представника стягувача - адвоката Винниченка М.П., останні на зв`язок не вийшли, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо були їм роз`яснені. Про призначене суове засідання були повідомлені належним чином, оскільки були присутні в судовому засіданні 14.12.2023, яке було відкладено за клопотанням представника стягувача на погоджену з усіма учасниками дату - 21.12.2023 о 15 год. За таких обставин, їхня неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду.

Крім цього, представником стягувача 20.12.2023 було подано письмове клопотання про відкладення розгляду скарги у зв`язку з бажанням стягувача ОСОБА_2 бути присутньою при розгляді скарги для надання усних пояснень. Однак, у зв`язку з чергуванням за місцем роботи остання не має можливості взяти участь в даній справі.

Вирішуючи дане клопотання суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), за якою бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових поясненнях, не зумовлюють необхідність її виклику. Разом з тим, суд враховує і тривалість судового провадження в даній справі та той факт, що дата судового засідання була погоджена з учасниками справи. При таких обставин підстав для відкладення розгляду справи суд не знаходить.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Сисин С.В. скаргу підтримали, просять її зажоволити. Крім цього, послались на ухвалу Верховного Суду від 05.12.2023 в справі №442/6545/22, прийняту за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Вказали, що в пунктах 37-38 зазначеної ухвали, Верховний суд вказав, що "зі змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови апеляційного суду вбачається, що суд апеляційної інстанції не накладав арешт на заробітну плату ОСОБА_1 . До того ж в мотивувальній частині своєї постанови апеляційний суд зазначив, що питання накладення арешту на грошові кошти відповідача та цільового призначення таких коштів, що перебувають на його банківських рахунках, з`ясовуються виконавцем під час виконання ухвали суду щодо забезпечення позову". Вважають, що накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які є його заробітною платою, порушують його конституційне право на отримання винагороди за свою працю, просять скаргу задоволити.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦІК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. перебуває виконавче провадження НОМЕР_4, відкрите 24.10.2023 на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 19.10.2023 у справі №442/6545/22 про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , скасування ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року та постановлення нового судового рішення, згідно яким задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , які знаходяться на його банківських рахунках, у межах ціни позову 793179,00 грн. (а.с. 18).

У межах виконавчого провадження, 24.10.2023 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, після винесення постанови про арешт коштів боржником, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 793179 грн. (а.с. 19).

Згідно вказаної постанови про арешт коштів боржника від 24.10.2023, АТ КБ «ПриватБанк» 25.10.2023 було арештовано (заблоковано) рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , IBAN - НОМЕР_2 (згідно банківської картки НОМЕР_3 ), на який зараховується отримувана ОСОБА_1 заробітна плата, а також на такий рахунок може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), що підтверджується долученою до скарги довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 25.10.2023 №E5PRONRPPE519UP (а.с. 7, зворот). Блокування (арешт) такого рахунку на підставі постанови приватного виконавця підтверджено долученими до скарги належним чином завіреними копіями електронних доказів з цього приводу: копіями отриманих ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк» електронних повідомлень (листів) від 25.10.2023, від 25.10.2023, від 27.10.2023 (а.с. 7-8, 15).

Таким чином судом встановлено, що під час примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. виконавчого провадження НОМЕР_4, відкритого 24.10.2023 на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 19.10.2023 у справі №442/6545/22, приватним виконавцем 24.10.2023 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, після винесення постанови про арешт коштів боржником, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 793179 грн.

Згідно з листом АТ КБ «Приват Банк» від 13.12.2023 №20.1.0.0.0./7-231207/40944 (у відповідь на адвокатський запит - адвоката Сисина С.В.) Банк повідомив про надходження 25.10.2023 від приватного виконавця Меленчук В.І. постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №793179 від 24.10.2023. У листі від 13.12.2023 №20.1.0.0.0./7-231207/40944 АТ КБ «Приват Банк» повідомляє про накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 , на який останній отримує заробітну плату, та зазначає, що арешт на такі кошти був виконаний Банком, оскільки у постанові про арешт коштів боржника приватним виконавцем не вказана про те, що такий арешт коштів мав здійснюватися на усі кошти, крім цільових. Після 25.10.2023 від приватного виконавця не надходило інших постанов, в тому числі і про зняття арешту з цільового рахунку ОСОБА_1 , тому підстави для надання клієнту можливості користуватися коштами/зняти арешт - відсутні. Також Банк вказує про відсутність можливості відкрити «спеціальний рахунок» для клієнта, на який не буде накладено арешт, так як постанова про арешт коштів боржника накладає арешт у тому числі на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів (а.с. 102).

Одночасно у відповідь на адвокатський запит Банк надав виписку по рахунку клієнта ОСОБА_1 станом на 13.12.2023 (а.с. 103), з якої встановлено наявність на рахунку арештованих коштів в сумі - 91329,81 гривня, з яких - 87917,82 гривень становить заробітна плата та 3411,99 гривень становлять витрати соціального фонду, соціальні виплати (як встановлено в судовому засіданні - кошти, які ОСОБА_1 отримує як учасник бойових дій у порядку компенсації сплачених комунальних послуг).

Відповідно до частини 4 статті 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та інші виплати.

Отже не може бути накладений арешт на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

З метою зняття арешту із рахунку в АТ КБ «Приват Банк», на якому є заробітна плата ОСОБА_1 , представник ОСОБА_1 - адвокат Сисин С.В. подавав адвокатські запити від 27.10.2023 та від 01.12.2023 про витребування відповідної інформації та копій документів, у яких також вказував з підтвердженням довідки з банку про те, що на рахунок ОСОБА_1 , на якому є його заробітна плата, накладено арешт (а.с. 116-119).

До адвокатського запиту від 27.10.2023 адвокат Сисин С.В. долучив довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 25.10.2023 №E5PRONRPPE519UP, в якій вказано про наявність у ОСОБА_1 станом на 25.10.2023 у цій банківській установі банківської картки НОМЕР_3 з рахунком № НОМЕР_1 , IBAN - НОМЕР_2 , на який зараховується отримувана ОСОБА_1 заробітна плата, а також на такий рахунок може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Відповідно до листа ГУ НП у Львівській області від 30.11.2023 за №С-119/Аз/17/01-2023 та долучені витяги з відомостей на виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, матеріальної допомоги та виплат додаткової винагороди під час дії воєнного стану (які є складовими заробітної плати), через накладення арешту згідно постанови приватного виконавця Меленчук В.І. від 24.10.2023 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні в частині арешту рахунку № НОМЕР_1 , IBAN - НОМЕР_2 , ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату в період з 27.10.2023 по 28.11.2023 в загальній сумі 87 854,45 грн.

Також судом встановлено, що 01.12.2023 ОСОБА_1 (а.с. 112-115) повторно (з врахуванням скерованої інформації згідно з адвокатським запитом адвоката Сисина С.В. від 27.10.2023) направив приватному виконавцю Меленчуку В.І., зокрема, електронною поштою - ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєї електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про зняття арешту з коштів, які з 24.10.2023 по даний час перераховані йому як заробітна плата та зняття арешту, скасування постанови від 24.10.2023 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні в частині арешту рахунку, на який зараховується і зарахована отримувана ним заробітна плата. У цій заяві він просив приватного виконавця в найближчий час (невідкладно, не пізніше наступного робочого дня від дати отримання мною цього звернення, як це передбачає стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження») вжити заходів до виконання вимог частини 4 статті 150 ЦПК України шляхом зняття арешту з коштів, які з 24.10.2023 по даний час перераховані як заробітна плата, шляхом зняття арешту, скасування постанови від 24.10.2023 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні в частині арешту рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» (банківська картка НОМЕР_3 ), на який зараховується і зарахована отримувана заробітна плата. Також у цьому зверненні від 01.12.2023 ОСОБА_1 просив повідомити його про результати розгляду цього звернення у найближчий час (не пізніше наступного робочого дня від дати отримання мною цього звернення).

За наведених вище підстав, суд вважає необґрунтованими доводи представника стягувача в частині, що ОСОБА_1 не надано доказів порушення його прав, не надано доказів про те, що банківський рахунок є таким, що на нього нараховуються виключно заробітна плата, та що він особисто звертався до приватного виконавця з повідомленням про надходження заробітної плати на арештований рахунок.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наведене вбачається з правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20.

Таким чином, оскільки приватний виконавець Меленчук В.І., після отримання адвокатських запитів від 27.10.2023 та від 01.12.2023, поданих в інтересах ОСОБА_1 , після отримання заяви ОСОБА_1 від 01.12.2023 про зняття арешту з заробітної плати, по даний час не вжив заходів до зняття такого арешту з вказаного рахунку чи зняття арешту з коштів (із заробітної плати), то у цьому випадку суд погоджується з доводами скарги про протиправну бездіяльність приватного виконавця.

А тому, суд вважає безпідставними доводи приватного виконавця та представника стягувача, про те, що арешт із згаданого рахунку боржника ОСОБА_1 може бути знятий лише за рішенням суду, оскільки пункт 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З цих підстав, суд вважає необґрунтованими і безпідставними доводи приватного виконавця (про що також вказано у його листі від 02.11.2023 №10901 у відповідь на адвокатський запит) про те, що арешт на такий рахунок ОСОБА_1 (на який перераховується його заробітна плата) було накладено відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 19.10.2023 у справі №442/6545/22, а він лише технічно виконав постанову суду про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на такі грошові кошти у межах ціни позову.

При цьому, як вбачається зі змісту ухвали Верховного Суду від 05.12.2023 в справі №442/6545/22 (взято з Єдиного державного реєстру судових рішень, https://reyestr.court.gov.ua/Review/115545814), згідно з якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 19.10.2023 в справі №442/6545/22.

У пунктах 37 і 38 ухвали Верховного Суду від 05.12.2023 в справі №442/6545/22 вказано, що зі змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови апеляційного суду вбачається, що суд апеляційної інстанції не накладав арешт на заробітну плату ОСОБА_1 , а в мотивувальній частині своєї постанови апеляційний суд зазначив, що питання накладення арешту на грошові кошти відповідача та цільового призначення таких коштів, що перебувають на його банківських рахунках, з`ясовуються виконавцем під час виконання ухвали суду щодо забезпечення позову.

У своїй скарзі заявник посилається на необхідність скасування постанови від 24.10.2023, що не заслуговує на увагу, оскільки, як зазначено вище, відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, дана постанова приватного виконавця винесена в межах повноважень та у спосіб, визначений законом України "Про виконавче провадження", а тому підстав для її скасування суд не знаходить.

В той же час, як зазначено вище, приватний виконавець, отримавши як від представника заявника, так і самого заявника заяви від 27.10.2023 та від 01.12.2023 з наведеними вище додатками достеменно знав, що на рахунку ОСОБА_1 наявні грошові кошти, які є заробітною платою останнього, проте, ніяких дій щодо захисту прав боржника, не вчинив, а тому суд погоджується з доводами скаржника в частині неправомірності такої бездіяльності.

Накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку, на який роботодавцем зараховується заробітна плата ОСОБА_1 , на переконання суду, позбавляє його заробітку у спосіб, що прямо суперечить ст. 43 Конституції України, згідно з якою кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також право на заробітну плату.

При цьому, суд враховує, що заявник безпідставно і необґрунтовано позбавлений можливості використовувати зароблені кошти заробітної платні для забезпечення засобів до існування, які фактично повністю заблоковані навіть після здійснених утримань, в той час коли приватним виконавцем не здійснюються заходи по зняттю арешту з таких коштів, що додатково спростовує доводи представника стягувача щодо відсутності доказів порушення прав заявника.

Що стосується доводів представника стягувача щодо того, що якщо рахунок не відноситься до рахунків із спеціальним чи обмеженим режимом використання, то кошти після зарахування на такий рахунок набувають статусу вкладу, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відкриття рахунків із спеціальним режимом їх використання було передбачено Інструкцією про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів", затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 " і яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493.

У той же час, згідно постанови Правління Національного Банку України від 13.06.2022 № 118 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких нормативно-правових актів Національного банку України» постанова Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів", зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 - втратила чинність.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, наведене свідчить про те, що бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. щодо не зняття арешту з коштів зарплатного рахунку ОСОБА_1 є неправомірною, а тому його необхідно зобов`язати скасувати арешт у виконавчому провадженні НОМЕР_4 грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , IBAN - НОМЕР_2 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» (банківська картка НОМЕР_3 ), в частині зарахованої і така що буде зарахована в майбутньому ОСОБА_1 отримувана ним заробітна плата.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10-13, 260, 261, 447-451 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича щодо не зняття арешту у виконавчому провадженні НОМЕР_4 з рахунку № НОМЕР_1 , IBAN - НОМЕР_2 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» (банківська картка НОМЕР_3 ), в частині зарахування отримуваної ОСОБА_1 заробітної плати.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимира Ігоровича скасувати арешт у виконавчому провадженні НОМЕР_4 грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , IBAN - НОМЕР_2 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» (банківська картка НОМЕР_3 ), в частині зарахованої і така що буде зарахована в майбутньому ОСОБА_1 отримувана ним заробітна плата.

В решті скарги відмовити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали - 21.12.2023.

Головуюча-суддя Р.І. Курус