15.12.2023
Справа № 642/1290/23
Провадження 2/642/366/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.,

при секретарі Борсук В.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває справа №642/1290/23 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Ухвалою судді від 19.04.2023 Ленінського районного суду м. Харкова відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Лучком А.С. було подано клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що дана справа підлягає розгляду у господарському судочинстві.

Представник відповідач у судовому засіданні подане клопотання підтримав, зазначив, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за невиконання вимог партнерської угоди (корпоративного договору). Просив задовольнити клопотання, враховуючи, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства - провадження у справі закрити.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шрамко І.С., проти задоволення клопотання заперечувала, зазначила, що воно необґрунтоване, адже укладена між паном ОСОБА_6 та паном ОСОБА_4 партнерська угода від 10.01.2022 №б/н містить положення, які виходять за межі корпоративних відносин, що свідчить про непідсудність даного спору господарському суду. Посилалася на те, що спір у цій справі стосується стягнення із відповідача коштів за договором. Вирішення даного спору по суті не призведе до поновлення корпоративних прав позивача і не матиме наслідків для компаній, учасником яких був позивач, а тому такий спір не є корпоративним. Даний спір не стосується ані створення, ані діяльності, ані управління чи припинення юридичних осіб, учасником яких був позивач. Кінцевою метою корпоративного спору є не просто його врегулювання, а саме встановлення законності суджень учасника про певний стан прав й обов`язків у правовідносинах. Отже має місце цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Заслухавши учасників справи, дослідивши подане клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У справі "Сокуренко і Стригун проти України" ЄСПЛ указав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі "Занд проти Австрії" ("Zand v. Austria", заява № 7360/76) Європейська комісія з прав людини висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" ("Sokurenko and Strygun v. Ukraine", заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24).

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Аналогічна правова позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання та від визначення цих правовідносин як господарських. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.

У частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (зокрема, постанови від 12.10.2022 у справі №183/4196/21, від 08.06.2022 у справі № 362/643/21, від 23.11.2021 у справі № 641/5523/19 та інші).

За загальним правилом, встановленим частиною шостою статті 30 ГПК України, спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Відповідно до правової позиції зробленої у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №911/3494/16 від 23.05.2018 Господарський процесуальний кодекс України в редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 1, 3, 4, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу

Отже, враховуючи, що укладена між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 партнерська угода від 10.01.2022 №б/н містить положення, які виходять за межі корпоративних відносин, даний спі не підсудний господарському суду.

Крім того, оскільки учасники іноземних компаній "ЕК" OOD та " ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ) виступають у судовому процесі як фізичні особи, а не як фізичні особи-підприємці, то даний спір повинен вирішуватися в межах цивільної юрисдикції.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 4, 11, 30 ГПК України, ч. 3 ст. 43, ст. 182 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Лучко А.С. про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 15.12.2023.

Суддя А.М. Гримайло