Провадження № 2/522/4830/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23 січня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої - судді Косіцина В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, ОСОБА_2 , зареєстрований 21 серпня 2019 року Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 2506).

За результатами автоматизованого розподілу справа була передана судді Приморського районного суду м. Одеси Косіциній В.В.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 20 вересня 2022 року судом на адресу Відділу адресно-довідкового бюро ГУ ДМС в Одеській області було направлено запит щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь на яку до суду повернулася до суду 5 жовтня 2022 року та з якої вбачається, що ОСОБА_2 документована id 006012628 від 23.04.2021 року без реєстрації.

18 жовтня 2022 року суд направив запит до Міністерства соціальної політики України, відповідь на який до суду надійшла 10 листопада 2022 року та в якій суд повідомлявся, запит за змістом не відповідає вимогам законодавства, у Мінсоцполітики відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації, а також, що Міністерство не є органом реєстрації місця проживання (перебування) особи.

Ухвалою суду від 11 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та витребувано з Міністерства соціальної політики України відомості щодо місця проживання на території України ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеної особи.

18 листопада 2022 року з Міністерства соціальної політики України на виконання ухвали суду надійшла відповідь,відповідно до якої вказане міністерство не є органом реєстрації місця проживання особи, тому запитувану судом інформацію надати не може.

Судові засідання, призначені на 5 грудня 2022 року та 10 січня 2023 року не відбулися у зв`язку із відсутністю в суді електропостачання.

11 січня 2023 року на виконання ухвали від 11 листопада 2023 року на адресу суду надійшов лист від Міністерства соціальної політики України, в якому повідомлялося, що станом на 29 грудня 2022 року ОСОБА_2 в ЄІБД ВПО на обліку не перебуває.

У судове засідання, призначене на 23 січня 2023 року сторони не з`явилися. Від позивача 10 січня 2023 року через канцелярію суду надійшла заява, в якій він просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином та завчасно, причини неявки не повідомила, жодних заяв та клопотань від неї до суду не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою усіх учасників справи у судове засідання, його фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач у судове засідання не з`явився, своїм правом на подання відзиву не скористався, про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином та завчасно, а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення у даній справі.

Суд,дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається

Судом було встановлено, що 21 серпня 2019 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований шлюб Малиновським районним у місті Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис № 2506.

Від спільного шлюбу у подружжя дітей немає.

Позивач зазначає, що розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану шляхом подання спільної заяви про розірвання шлюбу є неможливим по причині відсутності у нього відомостей про місце знаходження відповідача.

За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що подружжя разом не проживають та не ведуть спільного господарства, фактичних шлюбних відносин немає. Підставою для розірвання шлюбу є різниця у поглядах на життя, втрата порозуміння, почуття любові та поваги один до одного.

У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач зазначає, що у нього немає нічого спільного з відповідачем і він не бажає жити разом з нею.

У зв`язку із вище викладеним, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вище викладеного, та керуючись ст. ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 21 серпня 2019 року Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 2506).

Заочне рішення може бути переглянуте Приморським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судове рішення складено та підписано 23 січня 2023 року.

Суддя В.В. Косіцина

23.01.2023