ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2023 року м. Кропивницький

справа № 388/1856/22

провадження № 22-ц/4809/1198/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2023 року, у складі головуючого судді Кнурова О.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову позивачка вказувала, що вона перебувала із відповідачем у трудових правовідносинах з 22.09.1995 по 31.08.2022, працюючи на посадах стрільця, старшого стрільця та начальника відділення стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів.

Зазначала, що звільнилась у зв`язку із отриманням права виходу на пенсію за ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до наказу № 32/ос від 23.08.2022 про припинення трудового договору (контракту) та протоколу комісії з установлення трудового стажу № НОР-3-16/165 від 23.08.2022 на підставі п. 4.11 Колективного договору, укладеного між адміністрацією і профспілковим комітетом Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони їй була передбачена виплата одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 8 (вісім) середньомісячних заробітків.

Згідно з наказом (розпорядженням) № 243/в від 29.03.2022 та п. 4.10 Колективного договору їй передбачена виплата одноразової допомоги на оздоровлення при виході у чергову відпустку у розмірі не менше 50% тарифної ставки або посадового окладу. А відповідно до п. 8.8 Положенням про оплату праці працівників AT «Укрзалізниця» їй належить виплата грошової винагороди у розмірі 100% посадового окладу. Однак, при звільненні їй не були виплачені кошти передбачені п. 4.11 Колективного договору у розмірі 138340,10 грн., матеріальна допомога на оздоровлення на підставі п. 4.10 Колективного договору у розмірі 5115,00 грн. та кошти, передбачені п. 8.8 Положення про оплату праці у розмірі 10230,00 грн. Зазначила, що її середньоденний заробіток складає 566,97 грн, а отже середній заробіток, який відповідач повинен їй виплатити за затримку розрахунку при звільненні, дорівнює множенню середньоденного заробітку на кількість робочих днів, починаючи з дня звільнення по день ухвалення судового рішення.

Просила:

стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату (грошові кошти), невиплачену при звільненні у розмірі 153 685,40 грн, в тому числі заборгованість, передбачену п. 4.11 колективного договору у сумі 138340,10 грн, заборгованість з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 5115,00 грн , заборгованість, передбачену п. 8.8 Положення про оплату праці в сумі 10230,00 грн ;

стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто із Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заробітну плату (грошові кошти), невиплачені при звільненні у сумі 15345, 00 грн , з яких: заборгованість з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 5115,00 грн; заборгованість, передбачена п. 8.8 Положення про оплату праці у розмірі сумі 10230,00 грн.

Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення цього рішення у розмірі 130 403,10 грн .

АТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій просить його скасувати, а провадження справі закрити.

Вважає, що вказане рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та судом не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Щодо виплати одноразової допомоги у зв`язку із виходом на пенсію АТ «Українська залізниця» зазначає, що на підставі рішення правління на період дії воєнного стану в Україні, вирішено виплату одноразової грошової допомоги не здійснювати до окремого рішення правління.

Щодо виплати одноразової допомоги на оздоровлення при виході в чергову відпустку в розмірі не менше 50 % тарифної ставки або посадового окладу (5115,00 грн) зазначає, що позивачка ознайомлена із наказом, що виплати будуть проведені після окремого рішення правління.

Посилається на те, що зважаючи на економічну ситуацію в державі, з метою стабілізації фінансово - економічного становища підприємства, збереження трудового колективу та своєчасної виплати заробітної плати працівникам підприємства виникла необхідність у запровадженні окремих обмежувальних заходів тимчасово на період дії правового режиму воєнного стану та до нормалізації ситуації на підприємстві.

Також посилається на те, що 24.03.2022 набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», частина друга статті 1 якого передбачає, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. Стаття 11 зазначеного Закону встановлює, що на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. При цьому вказаний Закон та інші нормативно- правові акти не встановлюють у якій саме формі має виражатися ініціатива роботодавця щодо зупинення дії окремих положень колективного договору.

Звільнення ОСОБА_1 відбулося вже під час дії зазначеного Закону, а тому у роботодавця була законна підстава не виплачувати їй одноразові основні та додаткові матеріальні допомоги при звільненні.

Третя особа з боку позивача, яка не заявляє самостійних вимог подала відзив на апеляційну скаргу, в яких просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Вказує, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не містить норм, які б відміняли або зупиняли дію норм ст.116 КЗпП України, а тому посилання відповідача на цей Закон є безпідставним.

Тобто, усі виплати при звільненні працівника виплачуються у день звільнення.

Представник позивачки подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на порушення конституційних прав позивачки з боку відповідача, які не можуть бути обмежені.

Вказує, що у відповідності до Конституції України, КЗпП України, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі ЄУН 821/1083/17 позивачка має право на всі грошові виплати (розрахунок) при звільненні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено.

Згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка з 22.09.1995 по 31.08.2022 перебувала у трудових відносинах із відповідачем (том 1 а.с.10-12).

Позивачка працювала на посадах стрільця, старшого стрільця та начальника відділення стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Долинська (1 група) виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» AT «Укрзалізниця» (далі - Знам`янський загін воєнізованої охорони).

Протоколом № НОР-3-16/165 від 23.08.2022 Знам`янського загону воєнізованої охорони визначено, що стаж роботи у залізничній галузі Бондарчук Н.Г. складає 26 років 11 місяців 10 днів, що дає право останній при звільненні на пенсію вперше на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі восьми середньомісячних заробітків (посадових окладів) відповідно до п. 4.11 Колективного договору.

Відповідно до наказу (розпорядження) № 32/ос від 23.08.2022 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 було звільнено 31.08.2023 на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з отриманням права виходу на пенсію за віком.

Крім того, зазначеним наказом передбачено виплату ОСОБА_1 на підставі п. 4.11 Колективного договору восьми середньомісячних заробітків (посадових окладів).

Протоколом № НОР-3-16/168 від 23.08.2022 засідання комісії з питань оплати праці працівників Знам`янського загону воєнізованої охорони, на підставі п. 8.8 Положення про оплату праці, крім іншого визначено право ОСОБА_1 за багаторічну та сумлінну працю на отримання одноразового заохочення до ювілейної дати - 60 років у розмірі 100 % посадового окладу (тарифної ставки).

Наказом (розпорядженням) № 243/в від 29.03.2022 передбачена виплата ОСОБА_1 матеріальна допомога на оздоровлення.

Звернувшись із даним позовом позивачка посилалася на те, що відповідач має заборгованість з виплат їй заробітної плати (грошових коштів) невиплачені їй при звільненні.

Задовольняючи даний позов ,суд першої інстанції послався на те , що є доведеним та встановленим, що позивачу при звільненні 31.08.2022 не виплачено відповідачем з його вини заробітну плату позивачці з урахуванням доплат та компенсацій у сумі 15345,00 грн., з яких: заборгованість з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 5115,00 грн.; заборгованість, передбачена п. 8.8 Положення про оплату праці у розмірі сумі 10230,00 грн. (без вирахування сум податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів) та не проведення відповідачем повного розрахунку з позивачем після її звільнення - з 01.09.2022 по день ухвалення даного рішення 19.07.2023.

Обґрунтованим є висновок суду про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно з положеннями ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено до структури заробітної плати входять:

- основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Одноразова грошова допомога у зв`язку із виходом на пенсію вперше (п. 4.11 Колективного договору), одноразова допомоги на оздоровлення (п. 4.10 Колективного договору) та одноразове заохочення до ювілейних дат працівників (п. 8.8 Положення про оплату праці), - входять до структури заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції, що при звільненні ОСОБА_1 у день звільнення підлягали виплаті: одноразова грошова допомога у зв`язку із виходом на пенсію вперше (п. 4.11 Колективного договору); одноразова допомоги на оздоровлення (п. 4.10 Колективного договору) у розмірі 5115,00 грн. (50% окладу (тарифу) ОСОБА_1 - 10230,00 грн.); одноразове заохочення до ювілейних дат працівників (п. 8.8 Положення про оплату праці) у розмірі 10230,00 грн. (100% окладу (тарифу) ОСОБА_1 - 10230,00 грн.).

Розмір зазначених виплат та наявність правових підстав для їх виплати ОСОБА_1 відповідачем у справі не заперечувалися.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на протокол засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022, як на законну підставу для невиплати позивачці належних їй сум при звільненні у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

Відповідно до п. 1.6 Колективного договору у період дії колективного договору адміністрація та профспілковий комітет можуть вносити зміни і доповнення лише, які не погіршують умови праці, соціальні і трудові інтереси робітників. Вони вносяться на спільному засіданні адміністрації та профкому за згодою сторін, з обов`язковим інформуванням колективу загону.

Положення п. 1.7 Колективного договору передбачено, що договір не може погіршувати положення працівників по відношенню до діючого законодавства, Генеральної та Галузевої угод. У випадку якщо в період дії колективного договору будуть прийняті державні нормативні акти з гарантіями, нижче ніж передбачено колективним договором, то норми колективного договору діють до закінчення строку його дії.

Доказів внесення змін до колективного договору у 2022 році стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належних працівникам додаткових виплат, зокрема одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію за віком та грошової винагороди з нагоди настання ювілейної дати, відповідачем суду не надано.

15.03.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 43, ст. 44 Конституції України.

За змістом ст. 11 вказаного закону на період дії воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативною роботодавця.

Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» набрав чинності лише 24.03.2022, а тому ухвалювати рішення про призупинення додаткових виплат працівникам посилаючись на правовий режим воєнного стану 14.03.2022 у правління АТ «Укрзалізниця» не було, через відсутність зворотної дії у часі вказаного Закону.

Відповідно до умов ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Тому, суд першої інстанції належним чином встановив наявність вини роботодавця - відповідача АТ «Укрзалізниця» у невиплаті належних звільненому працівникові - ОСОБА_1 у день її звільнення коштів і відповідно розв`язав спір.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний