Справа № 465/1480/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.12.2023 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Самсін М. Л.
секретаря Груба Л.М.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька Львівської області в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну спрау за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,
До Кам`янка-Бузького районного суду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_4 , в якій він просить стягнути з відповідача на його користь 5 088,00 доларів США
Ухвалою суду від 19.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не прибув хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв і від нього не надходило клопотання про розгляд справи у його відсутності.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
З матеріалі справи видно, що 13 грудня 2019 року ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути в наступні строки: до 31 грудня 2020 року суму у розмірі 2 000,00 доларів США та до 31.12.2021 суму у розмірі 3 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 13 грудня 2019 року доданою до матеріалів справи.
Судом встановлено, що станом на день звернення із даною позовною заявою до суду, відповідач грошові кошти позивачу не повернув, чим грубо порушив права і законні інтереси останнього.
Отже, вбачається, що ОСОБА_3 , наразі не виконав своє зобов`язання по поверненню суми позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.
З наявної в матеріалах справи письмової розписки від 13.12.2019 вбачається, що відповідач зобов`язався повернути борг позивачу протягом визначеного строку.
Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача.
Отже, вказаний документ містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку визначеними договором і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.
Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.
За твердженням позивача станом на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем складає 5088 доларів США.
Встановивши наявність складеної відповідачем розписки про отримання у борг у позивача коштів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 5088 доларів США.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 545, 640, 1046, 1049 ЦК України, -
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) грошові кошти в розмірі 5 088,00 доларів США (п`ять тисяч вісімдесят вісім доларів США 00 центів).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя М.Л. Самсін