Справа № 496/6255/22
Провадження № 2/496/564/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши позовну заяву Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області Міністерства Внутрішніх справ України, Територіального сервісного центру №5145 регіонального сервісного центру МВС в Одеській області Міністерства Внутрішніх справ України, треті особи: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , про зняття розшуків, арештів та обтяжень на автомобіль,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сергій Олефір звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешти, припинити розшук та скасувати інші обтяження, які перешкоджають гр. ОСОБА_1 в користуванні автомобілем MAZDA 323 д/н НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , а саме: арешт, який накладено у 2008 році на підставі ухвали (про забезпечення позову) Біляївського районного суду Одеської області; арешт, який було накладено у 2014 році на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси (в межах кримінальної справи №522/1854/14-к).

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї матеріалами, прихожу до висновку про те, що у відкритті провадження за вказаною позовною заявою слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що суть позовних вимог, заявлених начальником Біляївського відділу державної виконавчої служби, зводиться до захисту права власності третьої особи ОСОБА_1 , яка придбала транспортний засіб на електронних торгах, на який Біляївським районним судом Одеської області в рамках розгляду цивільної справи та Приморським районним судом м. Одеси в рамках розгляду кримінального провадження накладено арешти.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в спорах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Позивач, який не є власником чи користувачем транспортного засобу, на який судами накладено арешти, пред`явив позов до регіональних сервісних центрів МВС, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідачів.

Більш того, позивачем не зазначено жодних обставин, які б свідчили про будь-які порушення відповідачами його прав чи законних інтересів.

Суд вважає безпідставним посилання позивача в позовній заяві на статті 317, 319, 321, 391 ЦК України щодо захисту права власності, оскільки він таким правом не володіє, а арешти, накладені на транспортний засіб, не пов`язані зі спором про право на це майно, а є заходами забезпечення в рамках розгляду судами справ.

Зняття арешту з майна, накладеного на підставі ухвали суду про забезпечення позову, здійснюється або в порядку скасування заходів забезпечення позову шляхом подачі відповідної заяви до суду, який виносив ухвалу, в порядку, передбаченому ст. 158 ЦПК України, або шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За таких обставин, ОСОБА_1 , яка є власником арештованого майна, має право на звернення до Біляївського районного суду Одеської області за захистом порушеного права в порядку, передбаченому ст. 158 ЦПК України або розділом V вказаного кодексу в рамках цивільної справи, в процесі розгляду якої судом у 2008 році було застосовані заходи забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17.10.2018 року (справа №461/233/17-ц, провадження №14-326цс18) вказала, що зняття арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження, розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.

27.03.2019 року в рамках розгляду справи №202/1452/18 (провадження №14-559цс18) Велика Палата Верховного підтвердила раніше сформовану правову позицію та зазначила, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2018 року у справі №202/5044/17 (провадження №14-119цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №636/959/16-ц (провадження №14-366цс18) та від 12 грудня 2018 року у справі №640/17552/16-ц (провадження №14-418цс18).

Враховуючи викладене, зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження розглядається в порядку кримінально-процесуального законодавства, навіть за умови, що особа (власник) не є учасником кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 , яка є власником арештованого майна, має право на звернення до Приморського районного суду м. Одеси за захистом порушеного права в порядку, встановленому чинним кримінальним процесуальним кодексом в рамках кримінального провадження №522/1854/14-к.

Отже, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку позовного провадження, оскільки законодавством передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 186, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області Міністерства Внутрішніх справ України, Територіального сервісного центру №5145 регіонального сервісного центру МВС в Одеській області Міністерства Внутрішніх справ України, треті особи: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , про зняття розшуків, арештів та обтяжень на автомобіль.

Надіслати копію ухвали позивачу разом з документами, доданими до позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено 09.01.2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра