ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 385/184/23

провадження № 22-ц/4809/1098/23

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Мурашка С.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області у складі судді Венгрина М.В. від 23 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 1.09.2022 ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області звільнено від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України. У вказаній ухвалі судом встановлено, що ОСОБА_1 14.09.2017 близько 10 год 30 хв в с. Вільховецьке Гайворонського району Кіровоградської області, рухаючись на своєму автомобілі «Славута» червоного кольору по вул. Лісовій, на узбіччі побачив ОСОБА_2 , з якою на протязі останніх п`яти років перебуває в неприязних відносинах. Побачивши ОСОБА_2 , яка перебувала на вулиці, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над потерпілою, на ґрунті тривалих неприязних відносин, у ОСОБА_1 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння невизначеного обсягу тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 . Невідкладно реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій та маючи за мету їх настання, зупинив автомобіль, та взявши з салону дерев`яну биту, як спеціальний предмет для спричинення тілесних ушкоджень, раптово підійшов до ОСОБА_2 . Стоячи навпроти один одного на відстані не менше двох метрів ОСОБА_1 , тримаючи в правій руці дерев`яну биту, із прикладенням значної сили, наніс удар в область голови потерпілої зверху вниз, однак остання, прикриваючи свою голову лівою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, одержала удар в область передпліччя. Від сильного болю, який супроводжував отримані тілесні ушкодження, ОСОБА_3 почала кричати та кликати на допомогу сторонніх осіб, що змусило ОСОБА_1 припинити свої протиправні дії та залишити місце події у невідомому напрямку. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого скалкового перелому нижньої третини лівою ліктьової кістки зі зміщенням, садна верхньої третини лівого передпліччя, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 137 від 28.09.2017 відносяться до категорії середньої ступеню тяжкості.

Вказала, що обставини вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не підлягають доказуванню згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

У зв`язку з лікуванням отриманого ушкодження вона витратила на ліки 2899,60 грн та понесла витрати на поїздки з місця проживання в с. Вільховецьке до лікарні, судово-медичного експерта, поліції, аптеки в м. Гайворон, в суди в м. Гайворон, смт. Ульяновка, смт. Голованівськ, винаймаючи автомобіль та сплативши 8055,00 грн.

Також вказала, що їй завдано моральної шкоди тим, що вона змушена була провести 25 ліжко днів під час стаціонарного лікування в Гайворонській центральній районній лікарні з тілесним ушкодженням, а потім проходити лікування амбулаторно. Крім того, на ліву руку було накладено пластину і шурупи, які до цього часу не зняті. Більше шести місяців вона була позбавлена можливості вільно обслуговувати себе, заробляти на життя. До травми вона тримала худобу, за рахунок якої мала невеликі прибутки, за які і жила, але після травми змушена була продати всю худобу. Відбулась зміна нормального ритму життя, апетиту, погіршення сну, періодичні болі в місці ушкодження після лікування, втрата мотивації для реалізації життєвих планів. Наслідки події потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Внаслідок тривалого розгляду кримінального провадження вона була змушена відкладати свої поточні справи та щоразу відновлювати в пам`яті події кримінального правопорушення, що провокувало неприємні почуття та пригнічений стан і для повернення у звичний ритм життя потребувало значного часу та додаткових зусиль.

Позивач зазначила, що вона побоюється за своє життя та здоров`я, оскільки 05.08.2018 ОСОБА_1 знову наніс їй травми та вона зверталась до поліції щодо вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, а також раніше він вже був засуджений за вироком суду за побиття її та її чоловіка ОСОБА_4 .

Посилаючись на ці обставини позивач просила стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 10 954, 60 грн та 100 000 моральної шкоди.

Рішенням Гайворонського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2480,90 грн заподіяної матеріальної шкоди 50000,00 грн компенсації завданої моральної шкоди, 536,80 грн сплаченого судового збору, а всього 53017 (п`ятдесят три тисячі сімнадцять) грн 70 коп. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що суд ухвалив рішення за відсутності доказів його вини у побитті ОСОБА_2 .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за обвинувальним актом № 0000574 від 14.09.2017 ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України щодо заподіяння 14.09.2017 ОСОБА_2 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження (а.с.19-22).

Згідно висновку експерта № 137 від 28.09.2017 (а.с. 9-11) ОСОБА_2 14.09.2017 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого скалкового перелому нижньої третини лівою ліктьової кістки зі зміщенням, садна верхньої третини лівого передпліччя, які відносяться до категорії середньої ступеню тяжкості.

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2022 року у справі № 385/1600/17 (а.с. 23-26) ОСОБА_1 , за клопотанням його захисника адвоката Ісакова А. М., яке ОСОБА_1 підтримав, було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, на підставі вимог ст. 49 Кримінального кодексу Україниу зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2017 року № 0000574, закрито. Також цією ухвалою було залишено без розгляду цивільний позов ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Дана ухвала набрала законної сили, що підтверджується поясненнями сторін.

З медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 (а.с. 12-16, 18) вбачається, що ОСОБА_2 накладено на лівому передпліччі, на місці старого консолідованого перелому дистальної третини ліктьової кістки пластину з шурупами, зокрема станом на 04.10.2022.

З дослідженого в судовому засіданні диску з записом судового засідання в кримінальному провадженні, зокрема надання пояснень в якості потерпілої ОСОБА_2 щодо обставин заподіяння їй середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_1 вбачається, що вона повідомила про те, що подія 14.09.2017 трапилась на дорозі до траси, неподалік повороту до лісництва (а.с. 61).

З медичної картки стаціонарного хворого № 5036 за період з 14.09.2017 по 04.10.2017 (а.с. 64-74, 75-77, 81-87) вбачається, що ОСОБА_2 була госпіталізована до КЗ ЦРЛ 14.09.2017 о 13 год в відділення хірургія/травматологія та виписана 04.10.2017. Діагноз з яким була госпіталізована осколочний перелом дистальної половини ліктьової кістки без значного зміщення, заключний клінічний діагноз закритий осколковий перелом лівої ліктьової кістки зі зміщенням. Проводилась анастезія, вказаний перелік медичних препаратів які застосовувались з 14.09 по 04.10.2017. Вказано про проведення операції по встановленню накладної пластин з шурупами.

З копій фіскальних чеків на придбання лікарських засобів за період з 14.09.2017 по 04.10.2017 (а.с. 75, 79, 80) вбачається, що ОСОБА_2 придбано такі на загальну суму 2480,90 грн.

Відповідно до супровідного листа від 18.06.2018 ОСОБА_2 викликалась до Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області для допиту в якості потерпілої в кримінальному провадженні № 0000228 від 05.05.2018 за ч.1 ст.125 КК України.

Свідок ОСОБА_5 надав суду показання, за змістом яких він неодноразово підвозив ОСОБА_2 з місця її проживання в с. Вільховецьке до м. Гайворон, смт. Ульяновка, смт. Голованівськ на слідчі дії в поліцію, в лікарню, в судові установи та назад, і очікував на неї. Такі дії він вчиняв на підставі усного договору автомобілем Мітсубісі Грандіс, належним користувачем якого він є. Середній розхід автомобіля 11 л на 1100 км. За такі послуги за весь цей час ОСОБА_2 заплатила йому 8055,00 грн. Вартість бензину обраховував відносно ціни на такий на заправці БРСМ.

Суд першої інстанції, встановивши дані обставини справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з тих підстав, що ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2022 встановленні обставини, що мали місце дії по спричиненню ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та що такі дії вчинені ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності (делікту) є склад цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань встановлено статтею 1166 ЦК України.

Згідно з положеннями статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачний ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Звільнення від кримінальної відповідальності з підстав ч. 1 ст. 49 КПК України не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, що кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 1177 ЦК України та ч. 1, 7 ст. 128 КПК України.

Таким чином, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодування заподіяної її діяннями шкоди.

Разом з тим, згідно п 6. ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, вирішуючи спір про відшкодування збитків, завданих злочином у випадку закриття кримінального провадження, суд в цивільному провадженні повинен перевірити чи було встановлено судом, що закрив кримінальне провадження, факт вчинення негативних дій, внаслідок яких позивачу завдано шкоди, а також факт вчинення таких дій саме відповідачем.

В ухвалі Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2022 року у справі № 385/1600/17 вказано, що ОСОБА_1 обвинувачується в вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, передбаченого ст.121 КК за наступних обставин 14.09.2017 близько 10 год 30 хв в с. Вільховецьке Гайворонського району Кіровоградської області, рухаючись на своєму автомобілі «Славута» червоного кольору по вул. Лісовій, на узбіччі побачив ОСОБА_2 , з якою на протязі останніх п`яти років перебуває в неприязних відносинах. Побачивши ОСОБА_2 , яка перебувала на вулиці, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над потерпілою, на ґрунті тривалих неприязних відносин, у ОСОБА_1 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння невизначеного обсягу тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 . Невідкладно реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій та маючи за мету їх настання, зупинив автомобіль, та взявши з салону дерев`яну биту, як спеціальний предмет для спричинення тілесних ушкоджень, раптово підійшов до ОСОБА_2 . Стоячи навпроти один одного на відстані не менше двох метрів ОСОБА_1 , тримаючи в правій руці дерев`яну биту, із прикладенням значної сили, наніс удар в область голови потерпілої зверху вниз, однак остання, прикриваючи свою голову лівою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, одержала удар в область передпліччя. Від сильного болю, який супроводжував отримані тілесні ушкодження, ОСОБА_3 почала кричати та кликати на допомогу сторонніх осіб, що змусило ОСОБА_1 припинити свої протиправні дії та залишити місце події у невідомому напрямку. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого скалкового перелому нижньої третини лівою ліктьової кістки зі зміщенням, садна верхньої третини лівого передпліччя, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 137 від 28.09.2017 відносяться до категорії середньої ступеню тяжкості.

Аналізуючи ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2022 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 , вбачається, що сама ухвала не містить стверджувального висновку про встановлені судом обставини, а містить опис подій з посиланням на обвинувальний висновок і відображає злочинне діяння, в якому ОСОБА_1 лише обвинувачується. При цьому в тексті ухвали відсутні посилання на докази, які були зібрані слідством і могли б підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 побиття ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_5 підтвердив лише факт того, що за основою домовленістю з позивачкою неодноразово возив її з місця проживання на слідчі дії в поліцію, в лікарню, в судові установи та назад.

Таким чином, ухвала Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2022 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 не містить відповідь на питання - чи завдавав ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 при вказаних в позові обставинах.

З огляду на дослідженні судом обставини є очевидним, що прямих доказів побиття ОСОБА_1 ОСОБА_2 суд не досліджував. Висновок про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 суд зробив, керуючись ч.6 ст.82 ЦПК України, на підставі ухвали судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції не досліджував безпосередньо матеріали кримінальної справи, хоч позивач стверджував, що під час слідства був допитаний свідок, який був безпосереднім очевидцем побиття. Клопотань про витребування матеріалів кримінальної справи чи допит свідка, що був очевидцем подій, позивач не заявила, хоч апеляційним судом було роз`яснено їй таке право.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що факт заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не встановлений, а тому у задоволенні позову слід відмовити з підстав його недоведеності.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави в розмірі 1610,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення відмовити.

Сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1610,40 грн компенсувати за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.12.2023.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський С.І. Мурашко