печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ільєва Т.Г.,

за участю секретаря судових засідань Ємець Д.О.,

представника відповідача - адвоката Корзнікова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву представника позивача - адвоката Чернецької Ганни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 757/45764/21-ц, -

В С Т А Н О В И В :

08.03.2023 року до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Чернецької Ганни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 757/45764/21-ц, а саме вирішення питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 19000грн. та витрат на проведення експертиз в сумі 50 000 гривень, згідно з наданим актом виконаних робіт та оригіналів квитанцій.

Представник відповідача - адвокат Корзніков С.В. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви та просив відмовити у його задоволенні, вказуючи на його безпідставність.

Інші учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За викладених обставин та відповідних тому норм процесуального законодавства суд приходить до висновку про розгляд заяви у відсутність нез`явившихся осіб, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2022 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та спільно накопичених коштів.

Так, вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, припинено право одноособової приватної власності ОСОБА_2 на частину квартири АДРЕСА_1 та в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Згідно норм діючого законодавства України, витрати сторони на професійну правничу допомогу належать до витрат , пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.8 ст. 141 Цивільно-процесуального Кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів , рахунків , тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, при дослідженні матеріалів справи, встановлено, що жодної заяви стосовно стягнення таких витрат, ані до закінчення судових дебатів по справі, ані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення сторона позивача до суду не подавала.

Заява від представника позивача адвоката Чернецької Г.М. про стягнення витрат на правову допомогу зареєстрована в Печерському районному суді м. Києва 22.12.2022 року , тобто через фактично 13 днів після ухвалення рішення суду.

У своїй постанові Верховний суд України від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16 зауважив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформленні у встановленому законом порядку( квитанція прибуткового касового ордера , платіжне доручення з відміткою банку або інших банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути підтверджені документально та доведені. Відсутність документального підтвердження витратна правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Але до обох заяв про стягнення витрат на правову допомогу (від 22.12.2022 року і від 08.03.2023 року) представник позивача адвокат Чернецька Г.М. таких доказів у додатках не надає.

Разом з тим, позовна заява ОСОБА_1 , за якою 09.12.2022 року Печерським районним судом м. Києва постановлено рішення, була подана та зареєстрована у суді 28 серпня 2021 року.

Так, на копіях квитанцій , які адвокат Чернецька Г.М. додає до своєї заяви про ухвалення додаткового рішення зазначено, що кошти перераховуються від ОСОБА_1 на рахунок Чернецької Гани Миколаївни на підставі договору № 15/04/2019.

Тобто, кошти перераховувались за договором, який було укладено між ОСОБА_4 та Чернецькою ще у 2019 році , тобто за два роки до подання позову до суду.

Проте, жодного договору, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Чернецькою Г.М. ані за 2019 рік, ані за будь який інший матеріали справи не містять, що суперечить вищевикладеній позиції Верховного суду України.

Також до своєї заяви про ухвалення додаткового рішення адвокат Чернецька Г.М. додає акт виконаних робіт датований 02.12.2022 року між ОСОБА_1 та Чернецькою Ганною Миколаївною , проте, суд до вказаного документи відноситься критично, з огляду на те, що він поданий до суду 08.03.2023.

Інші витрати, які начебто були здійсненні стороною позивача , і дані про які надає у додатках до своєї заяви про постановлення додаткового судового рішення адвокат Чернецька Г.М. були здійснені поза межами цієї справи, так як справа за позовом ОСОБА_1 була зареєстрована у Печерському районному суді м. Києва 28.08 2021 року, а витрати були здійснені у 2019 році в межах абсолютно іншої справи, яка також слухалася Печерським районним судом м. Києва між тими самими сторонами ( цивільна справа № 757/26050/19-ц в складі судді Остапчук ).

Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вказане в сукупності свідчить, що з матеріалів справи не вбачається додаткових заяв або підтверджених судових витрат, поданих позивачем до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

З врахуванням зазначеного, оскільки позивачем не було заявлено до суду при ухваленні рішення подальших заяв від позивача та підтверджень додаткових витрат, які в силу ст. 141 ЦПК України, мали б бути подані, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені даної заяви.

Окрім цього, суд звертає увагу, що ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Таким чином, з врахуванням зазначеного, суд вважає, що вимоги ст. 141 КПК України позивачем не були виконанні, а тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Чернецької Ганни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 757/45764/21-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.12.2023.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА