Провадження №2/447/59/23
Справа №447/2074/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

16.01.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Процесуальні дії у справі.

06.09.2022 на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 73 307,11 грн. Позов мотивує тим, що у них із відповідачем є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане встановлено рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2021 у справі №447/2732/20, яке набрало законної сили. Вищевказаним рішенням також ухвалено стягувати аліменти з відповідача. Добровільно відповідач рішення суду не виконує. За період з 05.10.2020 по 02.09.2022 сума неустойки (пені), яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки становить 73 307,11 грн. Сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 230 753,10 грн., що перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах. Таким чином, позивачка просить суд, з урахуванням положень ст. 196 СК України стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 73 307,11 грн. Крім цього, просить стягнути на її користь понесені витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 18 000,00 грн.

19.09.2022 до суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою від 20.09.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив проводити розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалу суду від 20.09.2022 та додані до неї матеріали позовної заяви відповідач не отримав, що оскільки поштове відправлення, надіслане відповідачу, повернулося до суду з відмуткою про відсутність адресата за вказаною у позовній заяві та відповіді на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача адресою (а.с. 21-22).

Таким чином, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, судом здійснювався виклик відповідача шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, відзиву не подав, заяв чи клопотань від такого не надходило.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву щодо проведення розгляду справи за його відсутності. При цьому, представник позивача просив проводити розгляд справи на підставі наявних документів, а саме по розрахунку, наданому на момент подання позовної заяви до суду, та задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.05.2020 Новороздільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 5).

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2021 у справі №447/2732/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яке набрало законної сили 17.12.2021, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім цього, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-7).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.09.2022, проведеного державним виконавцем Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поперекою А.А. з 05.10.2020 по серпень 2022 року, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 73 307,11 грн. (а.с. 8-10).

Оцінка суду.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані главою 15 СК України.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 15 СК України визначено, що сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки. Таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності додаткових втрат недобросовісного боржника, майнове покарання за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.12.2019 у справі №752/10763/14-ц (провадження №61-46628св18).

Суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, який неналежно виконує покладений на нього ст. 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки такий не сплачував стягувані з нього рішенням суду аліменти.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як зазначено у ч.1 ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнута з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством, у цьому разі слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку із цим на неї покладено тягар доказування протилежного.

Належних та допустимих доказів того, що вказана заборгованість зі сплати аліментів виникла з незалежних від відповідача причин, такий до суду не подав.

За таких обставин суд приходить висновку про наявність передбачених ст. 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина третя статті 195 СК України).

Долучений позивачкою розрахунок заборгованості по сплаті аліментів містить розмір поточних аліментів, які підлягали до сплати відповідачем щомісячно з 05.10.2020 по серпень 2022 року.

Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

У постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №569/14819/19 (провадження №61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці.

Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постановах від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18) та від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18).

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою розрахунку, яка вказана в постанові ВП ВС від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц з урахуванням висновків, викладених у постанові ВП ВС від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц, а саме розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Вказане наведене у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21 (провадження №61-18434св21).

Позивачкою у позові надано розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів, який здійснений з урахуванням даних розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.09.2022.

Розмір пені позивачем обчислено, виходячи із суми несплачених відповідачем аліментів за кожен місяць окремо з моменту порушення відповідачем свого обов`язку щодо їх сплати з 05.10.2020 по серпень 2022 року.

Згідно даного розрахунку, загальний розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів у період з 05.10.2020 по серпень 2022 року складає 73 307,11 грн.

Дослідивши наведений розрахунок, суд вважає, що обчислений позивачем розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів є вірним.

Однак, враховуючи, що частиною 1 статті 196 СК України встановлено граничний розмір пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів у розмірі 73 307,11 грн., тобто у розмірі, визначеному у розрахунку заборгованості по аліментах від 01.09.2022 (а.с. 8-10).

За наведених обставин, позовні вимоги позивачки про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вирішення питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення частково, позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 992,40 гривень належить стягнути з відповідача у дохід держави.

Крім того, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

Верховний Суд у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

У постанові ВП ВС у справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Згідно ордеру на надання правової допомоги серії ВС №1043593, адвокат Ощипок В.В. є представником ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №20.32 від 06.08.2020.

На підтвердження факту отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача долучено до справи ордер (а.с. 11), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 12), копію додатка №3 від 02.09.2022 до договору №20.32 від 06.08.2020, у якому викладено обсяг наданих послуг. У позовній заяві позивачка посилалася на те, що гонорар адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не потребує детального опису робіт, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні є складовою правничої допомоги.

Суд бере до уваги позицію ВС у справах №185/5421/21 від 31.01.2022, №640/18402/19 від 28.12.2020, однак, зважаючи на складність справи, а саме те, що вона не відноситься до категорії складних справ, кількість призначених судових засідань і присутності адвоката у таких, а саме те, що справа розглядалася за відсутності всіх учасників справи, суд вважає, що з відповідача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн., що буде відповідати критерію реальності адвокатських витрат, розумної необхідності таких.

Керуючись ст. 128, 133, 134, 141, 223, 247, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. 180, 196 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 73 307 (сімдесят три тисячі триста сім) гривень 11 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у справі у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок у дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 16.01.2023.

Суддя Головатий А.П.