Справа № 464/1611/20 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/1467/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про спонукання (зобов`язання) до виконання мирової угоди,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди, визнаної ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 вересня 2016 року у справі №464/3419/16-ц, шляхом погашення відповідачем ОСОБА_2 на корить позивача ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 42000 доларів США, що еквівалентно сумі 1076208 грн., та 4082 грн.

Зобов`язано ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди, визнаної ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 вересня 2016 року у справі №464/3419/16-ц, шляхом здійснення оплати відповідачем ОСОБА_2 згідно з графіком, визначеним у вищевказаній мировій угоді, у розмірі 7000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент проведення оплати за другий, третій та четвертий квартали 2020 року в термін до 31 грудня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_3 судові витрати, а саме: витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 10510 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн., а всього: 30510 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 02 травня 2023 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до пункту 15 мирової угоди, сторони домовились, що ухвала Сихівського районного суду м. Львова про визнання мирової угоди підлягає виконанню в добровільному порядку, а в разі, якщо відповідач упродовж двох кварталів порушуватиме термін погашення заборгованості, визначений у пункті 6 мирової угоди, позивач має право спонукати відповідача до примусового виконання умов мирової угоди у порядку, встановленому законом. Твердження позивача про отримання 07.02.2017 року 2808 грн. не відповідає дійсності і відповідач стверджує, що такого платежу не здійснював, доказів зворотного позивачем не надано, проте, судом першої інстанції вказана обставина не досліджена.

Окрім того, відповідач не погоджується з розміром присуджених позивачу витрат на правничу допомогу, вважає його завищеним, оскільки деякі види робіт є взаємопов`язаними та дублюючими.

На переконання апелянта, розумним і справедливим буде зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000 грн.

В судове засідання апеляційного суду сторона відповідача не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи у їхній відсутності.

20.09.2023 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Заслухавши пояснення сторони позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 надав відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 57000 доларів США.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 вересня 2016 року затверджено укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мирову угоду, за умовами якої (п.п.2, 4) сторони погодили, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, з урахуванням судових витрат, становить суму, еквівалентну 50000 доларів США, та 6890 грн.

Згідно з пунктом 6 затвердженої судом мирової угоди, відповідач зобов`язувався погашати заборгованість перед позивачем у такому порядку: щоквартально (кожні три календарні місяці) особисто або через третіх осіб перераховувати позивачеві (чи передавати під розписку позивачеві або вказаній ним особі) до 20 (двадцятого) числа останнього місяця кварталу, в якому здійснюється платіж, суму у розмірі, еквівалентному 3000 доларів США, повною сумою або частинами до повного погашення заборгованості.

У пункті 8 цієї мирової угоди зазначено, що з огляду на те, що місяць, в якому укладається мирова угода, є останнім місяцем третього кварталу поточного року, сторони дійшли згоди, що до моменту підписання мирової угоди відповідач повертає позивачу суму, еквівалентну 1000 доларів США, яка розглядається сторонами як погашення заборгованості за третій квартал 2016 року.

Першим кварталом, в якому відповідач зобов`язується розпочати повернення позивачу заборгованості згідно з визначеним у пункті 6 мирової угоди порядком, є четвертий квартал 2016 року, який розпочинається наступного місяця за місяцем укладення мирової угоди (п.9 мирової угоди).

Пунктом 12 мирової угоди передбачено, що після виконання відповідачем зобов`язань за мировою угодою позивач зобов`язаний повернути відповідачу або його уповноваженому представнику оригінал розписки, виданої відповідачем позивачу 17.07.2008 року. Неповернення відповідачу цієї розписки не створює підстав для повторного стягнення боргу з відповідача за умови, що останній виконав свої зобов`язання за мировою угодою, погасивши заборгованість.

Отже, умова пункту 12 мирової угоди допускає звернення до суду з вимогою про стягнення боргу за цією мировою угодою у випадку невиконання відповідачем своїх зобов`язань за мировою угодою.

Відповідно до пункту 15 мирової угоди, сторони домовились, що ухвала Сихівського районного суду м. Львова про визнання мирової угоди у справі №464/3419/16-ц підлягає виконанню в добровільному порядку, а у разі, якщо відповідач упродовж 2 (двох) кварталів порушуватиме термін погашення заборгованості, визначений у пункті 6 мирової угоди, позивач має право спонукати відповідача до примусового виконання умов мирової угоди у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Таким чином, ураховуючи наведені вище умови мирової угоди й те, що свої зобов`язання за мировою угодою відповідач у встановленому цією угодою порядку не виконав і заборгованість не погасив, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заявлених позивачем вимог про спонукання (зобов`язання) відповідача до виконання мирової угоди, оскільки у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем умов мирової угоди, така не може бути виконана в тій редакції, яка існувала на момент її затвердження судом.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).

Колегія суддів вважає, що за встановлених і наведених вище обставин справи присуджені позивачу з відповідача витрати на правничу допомогу на стадії розгляду справи у суді першої інстанції відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат є виконаним, про що свідчить постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. від 31 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження в частині стягнення з відповідача у користь позивача судових витрат у розмірі 30510 грн. (а.с.199-201).

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 08 грудня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич