Справа № 692/972/13-ц
Провадження № 4-с/692/4/23
У Х В А Л А
25 грудня 2023 року смт Драбів
Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Левченко Л.О.
за участю секретаря Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Драбів цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії/бездіяльність органу примусового виконання начальника Черкаського районного відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романа Романенка.
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою до державного виконавця Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) на дії/бездіяльність органу примусового виконання начальника Черкаського районного ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Романа Романенка.
В обґрунтування вказав, що на виконання у ВДВС перебуває виконавче провадження № 40492393 від 30.10.2013 щодо виконання виконавчого листа Драбівського районного суду № 2/692/297/13 від 15.08.2013. Під час даного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», на який той отримує заробітну плату та яка є його єдиним джерелом для існування. Зазначив, що є військовослужбовцем. 08.11.2023р. ОСОБА_1 звернувся до ДВС з заявою про зняття арешту з рахунку, на який отримує заробітну плату, про що надав виписку по картці/рахунку, однак йому було відмовлено. Вважає, накладення арешту на кошти, які складають заробітну плату неправомірним, наголосив, що заробітна плата є єдиним джерелом його доходу. Тому просив визнати дії Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунку скаржника неправомірними та зобов`язати Черкаський відділ ДВС скасувати арешт грошових коштів.
У судове засідання 25.12.2023р. скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Манзар Т.В. не прибули, від адвоката Манзар Т.В. надійшла заява вх. №ЕП-1013/23-Вх від 22.12.2023 у якій та скаргу підтримала у повному обсязі, розгляд скарги просила проводити без скаржника та його представника.
У судове засідання представник Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) у судове засідання не прибув, від представника ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторін вх..№ЕП-1006/23-Вх від 21.12.2023 продубльований через систему «Електронний суд» за вх. №5037/23-Вх від 21.12.2023р., у якому просив провести засідання без участі представника Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), щодо вирішення справи поклався на розсуд суду.
Стягувач ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, про день та час розгляду скарги повідомлялася належним чином.
Суд, дослідивши матеріали скарги, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства України та Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служи під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. У випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року Драбівським районним судом Черкаської області по справі № 692/972/13-ц прийнято рішення, яким, зокрема, вирішено стягнути з ОСОБА_1 , 1986 р.н., на користь ОСОБА_3 , 1989 р.н., аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2009р.н. у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.
Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 08.11.2023р. вбачається, що вона адресована начальнику Черкаського ВДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ). В заяві ОСОБА_1 вказує на існування ВП № 40492393 з примусового виконання виконавчого листа №2/692/297/13 від 15.08.2013р. у якому було винесено постанову про арешт грошових коштів ОСОБА_1 , які знаходяться в АТ КБ Приватбанк, зокрема, на картковий рахунок НОМЕР_1 , на який той отримує заробітну плату. ОСОБА_1 просить скасувати арешт грошових коштів з вказаного рахунку. В додатках до заяви вказані Копія довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 04.11.2023р. та копія виписки по картці/рахунку з АТ КБ ПриватБанк від 04.11.2023р.
З копії довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 04.11.2023р. вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , станом на 04.11.2023р. має в АТ КБ «ПриватБанк» картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку отримує заробітну плату. Також на вказану картку може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).
Згідно ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.
Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.
У той же час, статтею 68 Закону України "Провиконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
У відповідності до ч. 1 та ч. 3, ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Таким чином, передбачено право виконавця накладати арешт на майно (кошти) боржника під час відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
Наведені норми права визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертоюстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Тому саме банк зобов`язаний був відповідно до вимог частини третьої статті 52 зазначеного Закону повідомити виконавця про цільове визначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.
Такі висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 04.11 2023 року ОСОБА_1 має картку, на яку отримує зарплатні виплати, також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Таким чином відсутні відомості, що рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» є рахунком з спеціальним режимом використання, звернення стягнення на який заборонено законом, хоча з інформації про рух коштів по рахунку, вбачається, що на рахунок ОСОБА_1 здійснюється зарахування лише заробітної плати.
Отже, АТ КБ «ПриватБанк», на яке правилами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.
Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів, проаналізувавши у сукупності надані докази і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд не встановив протиправності в діях державного виконавця у даному виконавчому провадженні, і не вбачає підстав визнання дій державного виконавця протиправними. Тому скарга в частині визнання дій державного виконавця протиправними щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунках ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Суд звертає увагу, що з наданих матеріалів чітко вбачається, що на картку № НОМЕР_3 , рахунок в АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_4 грошові кошти надходять в виді заробітної плати.
За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи скарги частково знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати Черкаський відділ ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах ВП № 40492393 скасувати арешт з грошових коштів на рахунку НОМЕР_4 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк».
Керуючись ст.ст. 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд
Зобов`язати Черкаський відділ ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах ВП № 40492393 скасувати арешт грошових коштів на рахунку НОМЕР_4 , що відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк».
У задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.О. Левченко