Номер провадження: 22-ц/813/2897/23
Справа № 522/1592/20
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Первая Жемчужина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань на 3% річних, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Жовтан П.В. 21 лютого 20221 року у смт. Доброслав Одеської області, -

встановила:

У січні 2020 року ОСББ «Первая Жемчужина» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань на 3% річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначав, що ОСББ «Первая Жемчужина» створено співвласниками житлового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. ОСББ «Первая Жемчужина» сприяє співвласнику будинку в отриманні житлово-комунальних послуг, а співвласник забезпечує своєчасну і в повному обсязі сплату внесків і платежів на умовах, визначених чинним законодавством. Квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Вказана квартира знаходиться у будинку, забезпеченням обслуговування та утримання якого займається ОСББ «Первая Жемчужина». Також відповідачу належить на праві приватної власності паркомісце у паркінгу, забезпеченням обслуговування якого займається також позивач. За період з 01.04.2018 року по 30.11.2019 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за забезпечення утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 12 177 грн. 03 коп. Також ОСББ «Первая Жемчужина» укладено договір з ТОВ «Контакт-ліфт» та ФОП ОСОБА_2 , на технічне обслуговування спільного технічного майна ліфтів. Відповідачу було нараховано в період з 01.04.2018 року по 30.11.2019 року у загальній сумі сплачених коштів частину в розмірі 853 грн. 39 коп., вказана сума відповідачем не сплачена. Крім того, між позивачем та ТОВ «Аль-Софія» укладено договір №01/03-1Ж від 01.03.2018 року з технічного обслуговування систем відеоспостереження. 01.11.2012 року між ОК та ВК Фірма «Марс» укладено договір №84.0-12 та договір №78.0-19 з технічного обслуговування пожежної сигналізації. Заборгованість відповідача за таким договором за період з 01.04.2018 року по 30.11.2019 року склала 463 грн. 01 коп. ОСББ «Первая Жемчужина» укладено договір №03/18-1Ж від 01.03.2018 року з охорони спільного майн та охорони громадського порядку з ТОВ «Фортеця-ЮГ». Загальна заборгованість відповідача склала 6348 грн.99 коп. Вивіз твердих побутових відходів та будівельно-ремонтних відходів житлового комплексу здійснювало ТОВ «Союз» на підставі договору №31ожп92 від 01.09.2013 року, заборгованість відповідача за даним договором за період з 01.04.2018 року по 30.11.2019 року склала 397 грн.75 коп. Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за забезпечення утримання будинку та прибудинкової території склала 20956 грн. 54 коп.

Щодо комунальних послуг, позивач зазначав, що ОСББ не є виробником, транспортувальником та постачальником комунальних послуг, а виступає колективним споживачем (замовником) таких послуг, відповідно ОСББ не встановлюються тарифи на будь-які комунальні послуги. Між ОСББ та ТОВ «Інфоксводоканал» було укладено договір №234/1 від 27.09.2012 року про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, згідно якого ТОВ «Інфоксводоканал» забезпечує водопостачання та водовідведення для всього житлового комплексу багатоквартирних будинків, а ОСББ сплачує щомісячно за це. За період з 01.04.2018 року по 30.11.2019 року відповідачем було спожито 365 м. куб. холодної води на загальну суму 6905 грн. 22 коп., яка є заборгованістю перед позивачем. За спожиту електроенергію усім комплексом багатоквартирних будинків, ОСББ проводило розрахунки з ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на підставі договору №5466 С/С 2828 від 22.07.2014 року. За період з 01.04.2016 року по 30.11.2019 року відповідачем спожито 10916кВт електроенергії на загальну суму 18338 грн. 88 коп., яка є заборгованістю перед позивачем. Крім того, для забезпечення теплом в опалювальний період житлових/нежитлових приміщень та спільного майна, виробництва гарячої води, ОСББ укладено договір з ТОВ «Управдом» на надання послуг з постачання теплової енергії №1-21 ПЖ від 2012 року. За період з 01.04.2018 року по 30.11.2019 року відповідачем було спожито згідно показників розподільного вузла обліку теплової енергії (індивідуального теплолічильника) 3,77гКал на загальну суму 6591 грн. 03 коп., яка є заборгованістю перед позивачем. Отже, загальна сума заборгованості за спожиті комунальні послуги у відповідача склала 31835 грн. 13 коп.

Заборгованість відповідача перед позивачем за забезпечення обслуговування паркомісця у паркінгу склала 18947 грн. 62 коп.

Фактично відповідачу житлово-комунальні послуги надавались за сприяння ОСББ «Первая Жемчужина», тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Внаслідок дій з боку відповідача ним було спожито житлово-комунальні послуги, тобто були здійснені конклюдентні дії, які породжують юридичні наслідки. В період з 01.06.2015 року по 30.11.2019 року із загальної суми нарахованих внесків та платежів 121837 грн. 12 коп., ним було сплачено 69972 грн. 54 коп., загальна заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги за вказаний період склала 71739 грн. 29 коп. З врахуванням розміру заборгованості, сума інфляційних витрат складає 7561 грн. 29 коп., сума 3% річних 3580 грн. 88 коп., а всього 82891 грн. 46 коп., які позивач просив стягнути із відповідача.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 лютого 2022 року позов ОСББ «Первая Жемчужина» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Первая Жемчужина» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 71 739 (сімдесят одна тисяча сімсот тридцять дев`ять) грн. 29 коп., інфляційні витрати в розмірі 7561 (сім тисяч п`ятсот шістдесят одну) грн. 29 коп., 3% річних у розмірі 3590 (три тисячі п`ятсот дев`яносто) грн. 88 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Первая Жемчужина» судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Первая Жемчужина» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5200,00 (п`ять тисяч двісті) грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На думку апелянта, висновок суду про те, що згідно наданих квитанцій, оплата за житлово-комунальні послуги відповідачем здійснювалась не у повному обсязі та не у відповідності до виставлених рахунків, є хибним, оскільки відповідач визнав лише правомірність нарахування заборгованості за комунальні послуги та паркінг, та саме за них і оплачував.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно акту прийому-передачі від 02.12.2013 року, ОСББ «Первая Жемчужина» утримує та обслуговує житловий комплекс, який складається з двох багатоквартирних будинків за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСББ «Первая Жемчужина» діє на підставі Статуту, який затверджено установчими зборами співвласників (протокол № 3 від 04.03.2013 року).

Пунктом 2.1. Статуту встановлено, що метою створення об`єднання є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до пункту 11.1 цього Статуту, та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Згідно п. 4.1. Статуту, органами управління об`єднання є загальні збори його членів, правління та ревізійна комісія об`єднання.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСББ «Первая Жемчужина», як колективний споживач, використав своє право укладати договори про надання комунальної послуги відповідно до Статуту, в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем, як це передбачено ч.3 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСББ здійснювався комплекс регламентних робіт з забезпечення утримання будинку та прибудинкової території, про що свідчать укладені між позивачем та суб`єктами господарювання господарські договори, наявні у матеріалах справи.

Так, 18.09.2014 року між ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» та ОСББ «Первая Жемчужина» було укладено договір про постачання електричної енергії.

Між ТОВ «Інфокс» та ОСББ «Первая Жемчужина» було укладено договори про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення № 234/1 від 27.09.2012 року.

Також між ТОВ «Управдом» (Виконавець) та ОСББ «Первая Жемчужина» (Замовник) укладено договір № 1-21 ПЖ про надання послуг з постачання теплової енергії.

01.08.2019 року між ОСББ «Первая Жемчужина» та ВК Фірма «Марс» укладено договір №74.0-12 та договір №78.0-19 з технічного обслуговування пожежної сигналізації.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Аль-Софія» укладено договір №01/03-1Ж від 01.03.2018 року з технічного обслуговування систем відеоспостереження.

01.09.2013 року між ОСББ «Первая Жемчужина» (Замовник) та ТОВ «Союз» (Виконавець) укладено договір №314ожп92 про вивіз твердих побутових відходів.

01.03.2018 року між ТОВ «Фортеця ЮГ» (Охоронець) та ОСББ «Первая Жемчужина» (Замовник) укладено договір охорони № 03/18 1Ж.

Також, ОСББ «Первая Жемчужина» укладено договір з ТОВ «Контакт-ліфт» та ФОП ОСОБА_2 , на технічне обслуговування спільного технічного майна ліфтів.

Згідно ч.2 ст. 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (ч.1 ст. 17, ст. 20, ч.ч. 6,7,8 ст. 22, ч.4 ст. 23) встановлено обов`язок власників квартир у багатоквартирному будинку нести витрати по утриманню спільного неподільного майна, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що протоколом № 5 загальних зборів ОСББ від 01.07.2014 року затверджено розмір членських внесків та платежів з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого розмір за 1 кв.м. за місяць становить 2,831 грн.

Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869, передбачено, що механізм коригування тарифів на послуги запроваджується у разі, коли протягом строку дії таких тарифів змінюються ставки податків і зборів (обов`язкових платежів), рівень заробітної плати у виконавця відповідно до законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси.

Згідно витягу з протоколу б/н загальних зборів ОСББ від 27.08.2014 року, членами об`єднання було вирішено, що у разі зміни загальнообов`язкових державних внесків та платежів (зокрема, збільшення або зменшення розмірів податків і зборів, мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму, орендної плати та амортизації, відбувається підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, змінюються обсяги фінансових витрат, складової частини планового прибутку) здійснювати коригування тарифів без скликання загальних зборів.

На підставі вищевказаного, було затверджено скорегований розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території, зокрема, з липня 2017 року - 9,359 грн., з 01.08.2019 року 8,765 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що рішення загальних зборів ОСББ, яке оформлене протоколом від 27.08.2014 року є чинним та обов`язковим для виконання, а тому твердження представника відповідача про відсутність підстав для встановлення такого розміру платежів та внесків не може братись до уваги, оскільки правління діяло у відповідності до наявних на те повноважень. Відповідач у встановленому законом порядку вищевказане рішення не оскаржував.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що розрахунки заборгованості виконано на підставі затверджених розмірів внесків на утримання будинку та прибудинкової території, загальна сума боргу відповідача перед ОСББ складає 71739,29 грн., що відповідає наявним у матеріалах справи розрахункам.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази сплати вищевказаної заборгованості, а надані відповідачем копії квитанцій свідчать лише про те, що оплата відповідачем здійснювались не в повному обсязі та не у відповідності до виставлених рахунків, що зумовило виникнення заборгованості, розмір якої відповідачем не спростовано, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б ставили під сумнів неправильність розрахунків, відповідачем до суддів першої та апеляційної інстанцій не надано.

Частиною 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язок співвласника багатоквартирного будинку своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором.

Відповідно до положень Статуту ОСББ, співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані виконувати обов`язки, передбачені Статутом, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, та здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Згідно положень ст. ст. 68,162 Житлового кодексу Української РСР, квартирна плата та плата за житлово-комунальні послуги сплачуються своєчасно.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6- 2951цс15 викладеній в постанові від 20.04.2016 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16).

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 71739,29 грн.

Крім того, обґрунтованими та такими, що підлягали задоволенню, є вимоги позову в частині стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, яка складає 7561,29 грн., та 3% річних у сумі 3590,88 грн.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц вказала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Згідно правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15, а також аналогічного правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року по справі № 712/8916/17, встановлено, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Оскільки наявними у матеріалах справи доказами доведено, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, тому останній, на вимогу позивача, зобов`язаний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 552, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складає: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то судом зазначено наступне.

Відповідно до ст. ст. 256, 257, 258, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Як вірно вказано судом, однією із підстав переривання позовної давності є часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі № 911/3685/17, від 10.09.2019 року у справі № 916/2403/18.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем щомісячно здійснювалась часткова сплата за надані послуги, що свідчить про переривання позовної давності в силу положень частини першої статті 264 ЦК України.

Отже, враховуючи те, що відповідачем надано до матеріалів справи докази здійснення часткової оплати за отримані житлово-комунальні послуги, що також підтверджується доводами апеляційної скарги, у якій ОСОБА_1 зазначив, що оплата здійснювалась частково, що зумовило виникнення заборгованості, то свідчить про те, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставною.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 5200 гривень.

Статтею 59 Конституції України гарантовано право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництво інтересів в суді, як форма правничої допомоги, полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових право відношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСББ та адвокатом Шпак О.О. було укладено договір про надання правової допомоги від 03.01.2019 року.

У додатку до договору про надання правової допомоги сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правової допомоги, вказаної у Договорі і визначеної завданням клієнта, у розмірі 5200 гривень.

Згідно ст.133 та ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У ч.2 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позову про стягнення витрат з оплати правової допомоги на користь позивача у розмірі 5200 грн., та судового збору в сумі 2102 грн., що відповідає положенню ч. 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З урахуванням вищевикладеного, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСББ «Первая Жемчужина» підлягали задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної справи.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 на необґрунтованість висновку суду про те, що згідно наданих квитанцій, оплата за житлово-комунальні послуги відповідачем здійснювалась не у повному обсязі та не у відповідності до виставлених рахунків, оскільки відповідач визнав лише правомірність нарахування заборгованості за комунальні послуги та паркінг, та саме за них і оплачував.

Колегія суддів зазначає, що відповідні рішення про затвердження розмірів внесків ОСББ та їх зміни прийнято у відповідності до рішень загальних зборів власників квартир та нежитлових приміщень будинку, зазначені рішення не були оскаржені відповідачем, та у судовому порядку не визнані недійсними, не скасовані та/або не відмінені.

Відповідні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.08.2019 року по справі № 761/32537/13-ц, та від 26.02.2020 року по справі № 522/2173/14.

В ході розгляду справи відповідачем не спростовано належними доказами факт надання позивачем згаданих послуг, за які останній зобов`язаний здійснювати оплату, матеріали справи також не містять доказів того, що позивачем не надавались чи не якісно надавались послуги за які відповідач повинен сплачувати кошти у встановленому розмірі.

Крім того, нарахування за житлово-комунальні послуги по квартирі по квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , у спірний період здійснювалося відповідно до тарифів на житлово-комунальні послуги, прийнятих розпорядженнями Одеської міської ради, які не були скасовані у судовому порядку.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 лютого 2022 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 січня 2023 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе