ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 2035/10102/2012

провадження № 22-ц/818/169/23

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

боржник - ОСОБА_1

зацікавлена особа державний виконавець Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карпов О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2012 року постановлену у складі судді Шелест І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року державний виконавець Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карпов О.В. ( надалі Державний виконавець) звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження громадянина України фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у зв`язку з невиконанням рішення Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПП «Локсмі Фармавіт Інтернешнл» на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 172 789, 21 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2012 року подання задоволено.

Тимчасово заборонено громадянці України фізичній особі - ОСОБА_1 , громадянці України, (податковий номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) виїжджати за кордон України, без вилучення в неї паспорту, до повного виконання нею рішення Ленінського районного суду м. Харкова, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП № 18585283 про стягнення на користь ПАТ «ПроКредит Банк`солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права та відмовити приватному виконавцю у поданні.

Зазначено, що Державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, а сам фак наявності заборгованості є недостатнім для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив із того, що наявні підстави для застосування до ОСОБА_1 заходів із тимчасового обмеження виїжджати за кордон України, без вилучення в неї паспорту.

Проте з таким висновком судова колегія погодитись не може.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст.6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст.6Закону N3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст.10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

В оскаржуваній ухвалі зазначено, що подання державного виконавця погоджено з начальником відділу державної виконавчої служби.

08.04.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам.

Боржником за виконавчим провадженням ВП № 18585283 є фізична особа - ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до ст.441ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що про своє обмеження у виїзді за межі України вона дізналась 22.07.2022 коли було прийняте рішення про відмову у перетині кордону, що свідчить, що наміру виїхати за межі України останньою з 2012 року виконавцем не доведено.

За час виконання рішення суду боржник жодного разу не намагалась перетнути кордон України.

В матеріалах справи відсутні документи, які б вказували на ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на неї обов`язків судовим рішенням.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про здійснення вичерпного комплексу виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження», якими наділений виконавець під час примусового виконання рішення.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 2 ч.1ст. 376, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2012 року - скасувати.

Подання старшого державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карпова О.В про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання нею своїх зобов`язань за рішенням без вилучення паспортного документа залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук