Справа № 463/4460/23 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/2148/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Псярук О.В.,

за участі в судовому засіданні позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача Департаменту ОЗ ЛОДА Гарматія І.Й., представниці КНП «Мостиської міської лікарні» ММР ЛО Миханів Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Рудакова Д.І. від 12 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, Львівського національного університету імені Данила Галицького, Комунального некомерційного підприємства «Мостиської міської лікарні» Мостиської міської ради Львівської області про визнання незаконними наказів, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, Львівського національного університету імені Данила Галицького, Комунального некомерційного підприємства «Мостиської міської лікарні» Мостиської міської ради Львівської області про визнання незаконними наказів від 21.02.2023 року та 22.02.2023 року «Про відрахування з інтернатури ОСОБА_1 » та наказу «Про оголошення догани» від 30.01.2023 року закрито.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року та скерувати справу в Личаківський районний суд м.Львова для продовження розгляду.

Зазначає, що даний спір не належить до публічно-правового спору, заснованого на публічному праві між двома чи більше учасниками правовідносин, в яких хоча б однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що предметом позовних вимог є захист її приватного права на здобуття освіти, що порушено відповідачами, при проходженні нею інтернатури, із наступним зарахуванням на посаду лікаря-інтерна, як складової частини навчального процесу, що регулюється трудовим законодавством.

В судове засідання представник Львівського національного університету імені Данила Галицького не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності їх представника, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що представником Львівського національного університету імені Данила Галицького подано відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача Департаменту ОЗ ЛОДА який при вирішенні скарги поклався на розсуд суду та представниці відповідача КНП «Мостиської міської лікарні» ММР ЛО яка скаргу заперечила, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.4,12-13, 211, 223, 255, 258-261, 263-265, 354 ЦПК України та закриваючи провадження у справі виходив з того, що Львівська обласна державна адміністрація є органом державної виконавчої влади, де Департамет охорони здоров`я, як її структурний підрозділ, прийняв наказ щодо позивачки. Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що органом, який приймає рішення щодо відрахування інтерна, є відповідний структурний підрозділ обласної державної адміністрації. На підставі відповідного наказу Департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації приймається наказ закладом вищої освіти. Предметом позовних вимог є визнання незаконним і скасування наказ Департаменту охорони здоров`я Львівської ОДА від 21.02.2023р. №91-к «Про відрахування з інтернатури ОСОБА_1 », такий спір підвідомчий адміністративному суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

05 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, Львівського національного університету імені Данила Галицького, Комунального некомерційного підприємства «Мостиської міської лікарні» Мостиської міської ради Львівської області, у якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 30.01.2023 року «Про оголошення догани» виданий КНП «Мостиською міською лікарнею» Мостиської міської ради Львівської області»;

- визнати незаконним та скасувати наказ від 21.02.2023 року № 91-к «Про відрахування з інтернатури ОСОБА_1 » виданий Департаментом охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації та зобов`язати його поновити ОСОБА_1 в правах інтерна;

- визнати незаконним та скасувати наказ від 22.02.2023 року № 690-з «Про відрахування з освітньої частини інтернатури ОСОБА_1 » виданий Львівським національним університетом імені Данила Галицького та зобов`язати його зарахувати ОСОБА_1 до освітньої частини інтернатури.

19.06.2023 року представник відповідача Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького надав суду клопотання про закриття провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки у даній справі має місце публічно-правовий спір, що є компетенцією адміністративного судочинства.

Стаття 124 Конституції України визначає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно ч.1 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини вникли між учасниками справи у зв`язку із оголошенням догани позивачці та відрахуванням її з інтернатури.

Тому, слід вважати, що заявлений позов за своїм змістом торкається захисту трудових прав та обов`язків позивачки та прав позивачки на освіту.

Дійсно одним із відповідачів є державний орган Департамент охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, однак у даному випадку між ним та позивакою не виникло публічно правових відносин, а виносячи оскаржуваний наказ орган не діяв як суб`єкт владних повноважень, а повноваження такого у правовідносинах що виникли стосуються механізму, порядку, процедури, тощо, як зарахування позивачки до інтернатури, так і відрахування, однак вказане має місце у зв`язку із реалізацією освітніх та трудових прав та обов`язків позивачки та у таких правовідносинах відсутні публічно правові стосунки.

Отже, спірні правовідносини стосуються реалізації позивачкою своїх прав на працю, на освіту та пов`язані із обов`язками в цих сферах, зокрема, спір стосується поновлення її права на проходження інтернатури.

Також, оскарження наказів відповідачів, двоє з яких взагалі не є та не можуть бути суб`єктами владних повноважень, в даному випадку не має на меті захист прав позивачки як учасниці адміністративних правовідносин, а є зверненням щодо захисту її трудових прав та прав на отримання освіти.

Отже, спір виник із приватноправових правовідносин, і не є публічно-правовим та має вирішуватися судом за правилами цивільного судочинства.

Тому оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена без з`ясування обставин, що мають значення та без чіткого дотримання вимог закону слід скасуватиз направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати підставними та саму скаргу задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, Львівського національного університету імені Данила Галицького, Комунального некомерційного підприємства «Мостиської міської лікарні» Мостиської міської ради Львівської області про визнання незаконними наказів направити до Личаківського районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра