ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м.Суми

Справа №582/442/23

Номер провадження 22-ц/816/1832/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 09 серпня 2023 року у складі судді Яковенко Н.М., ухваленого в смт Недригійлів Сумської області, повний текст якого складено 14 серпня 2023 року,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 26 лютого 2014 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунокзі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконав, тому станом на 03 квітня 2023 року утворився борг в сумі 62530 грн 87 коп., з яких 51700 грн 77 коп. заборгованість за тілом кредиту, 10830 грн 10 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської від 09 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, не врахувавши, що заява про приєднання до умов та правил з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, що розміщені на офіційному сайті банку, складають договір про надання банківських послуг. Банком надано суду первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором, якими підтверджується не лише отримання відповідачем кредитної карти, а й визнання ним укладення кредитного договору та згоду з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема на погашення заборгованості.

Зазначає, що надана виписка по рахунку та розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом існування кредитної заборгованості та її розмір. Натомість, відповідачем не було надано ні контррозрахунку, ні доказів погашення кредитної заборгованості.

Звертає увагу на те, що в наданому банком розрахунку заборгованості, який охоплює весь період користування кредитними коштами, відображено повноцінну інформацію щодо невиконання боржником обов`язків за кредитним договором (колонка «залишок заборгованості»), крім того, сума витрат перевищує суму погашень, а саме витрачено коштів 684713 грн 42 коп., а сума погашень 674523 грн 87 коп.

Вказує на те, що в оскаржуваному судовому рішенні, судом не було наведено правових підстав існування у відповідача права на користування коштами банку без сплати відсотків (безоплатно).

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача адвокат Скляров С.Л., посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26 лютого 2014 року між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», укладено договір надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.18).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, становили між ним та банком договір про надання банківських послуг Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, а також, що він згоден отримати шляхом самостійної роздруківки примірник договору про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язувався виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг та регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку та ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і накопичення «Копілка».

При цьому, в анкеті-заяві відсутня відмітка про те, яку з саме картку ОСОБА_1 бажає отримати від банку та відсутня відмітка про отримання ним пам`ятки клієнта з тарифами та основними умовами обслуговування і кредитування.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRAKT» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачем (а.с.19-46).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором станом на 03 квітня 2023 року становить 51700 грн 77 коп. за кредитом, 10830 грн 10 коп. за відсотками за користування кредитом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем тарифи, умови та правила надання банківських послуг, які носять мінливий характер, відповідачем не підписувалися, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Виходячи із загальної суми використаних відповідачем кредитних коштів та фактично внесених нею коштів на погашення кредитної заборгованості, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог і в частині заборгованості по тілу кредиту задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем тарифи обслуговування преміальних кредитних карт «Універсальна», а також умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, установивши обставини того, що витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карт «Універсальна» та умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку», які містяться в матеріалах даної справи не підписані відповідачем, суд дійшов правильного висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26 лютого 2014 року шляхом підписання заяви.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, їх розміру, можливість погашення заборгованості за відсотками за рахунок тіла кредиту.

Крім того, з виписки по кредитному рахунку та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що неодноразово за рахунок тіла кредиту здійснювалося погашення процентів за користування кредитом, що прямо порушує вимоги ст. 1049 ЦК України.

При визначенні розміру заборгованості за кредитним договором, судом першої інстанції в повній мірі були враховані використані відповідачем кредитні кошти та суми внесені в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку за договором.

На переконання колегії суддів, наданий позивачем розрахунок заборгованості з кредитним договором не є належним та допустимим доказом існування неповернутого відповідачем боргу по тілу кредиту, адже інформація щодо сум коштів, внесених клієнтом на погашення заборгованості не узгоджується із випискою за договором, що є первинним банківським документом, зокрема 05 жовтня 2021 року здійснено поповнення готівкою в терміналі самообслуговування на суму 20000 грн 00 коп. (в розрахунку 0,00 грн), 07 жовтня 2021 року зарахування переказу на карту в сумі 11038 грн 00 коп. ( у розрахунку заборгованості 0,00 грн), 20 жовтня 2021 року поповнення готівкою в терміналі самообслуговування на суму 20000 грн. (у розрахунку заборгованості 156 грн 73 коп.).

Вимог про стягнення з відповідача відсотків у розмірі облікової ставки НБУ банком не заявлялося, відповідного розрахунку позивачем теж не надано, а тому у суду першої інстанції відсутні підстави для їх стягнення.

За таких обставин, оскільки позивачем не було надано беззаперечних доказів на підтвердження існування, станом на день ухвалення судового рішення, заборгованості за кредитним договором та її розмір, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 09 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова