Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5568/23
Провадження №: 2/332/1794/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря судового засідання Божко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Попової Катерини Романівни до Приватного Акціонерного Товариства "Електрометалургійний Завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М.Кузьміна про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. Кузьміна» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання в розмірі 100000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

В обґрунтування своїх доводів позивачка зазначає, що має загальний стаж 26 років 11 місяців 26 днів, з яких в шкідливих умовах 20 років 07 місяців 16 днів, а саме (згідно із записами у трудовій книжці): З 03.06.2002 р. по 16.01.2023 металургійний завод «Дніпроспецсталь», прокатний цех, обробник поверхневих дефектів металу, оператор поста управління стана гарячої прокатки. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 18 травня 2023 року, ОСОБА_1 працювала у відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Відповідно Висновку ЛЕК ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» від 27.04.2023 року (протокол № 460) про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) позивачу було встановлено: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня. 2. Вібраційна хвороба першої-другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрації з церебральним периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулярним синдромом (L4, L5, S1, C6, C7) з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом, нейродисторфією у вигляді остеартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей та трофічним порушенням на кистях. 3. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової. Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 03.07.2023 позивачці встановлено 60% втрати професійної працездатності та встановлена третя група інвалідності безстроково.

На підставі викладеного позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти в якості відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Представник відповідача ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила зменшити суму відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, що підлягає стягненню з ПрАТ «Дніпроспецсталь» на користь позивачки до суми 30 000 (тридцяти) тисяч гривень. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 була повідомлена підприємством про умови праці, про наявність важких та шкідливих і виробничих факторів та можливі наслідки для здоров`я, щорічно проходила медичні огляди з метою визначення можливості за станом здоров`я працювати у вказаних умовах праці. Крім того, позивачка отримувала додаткові пільги та компенсації, а саме призначення пенсії на пільгових умовах. Позивачкою не надано доказів щодо зміни в організації свого життя, прикладання додаткових зусиль, наявності у неї моральної шкоди у зв`язку з цим, наявність встановленого у позивачки професійного захворювання не є беззаперечним доказом наявності моральної шкоди у зв`язку із цим.

У судове засіданні позивачка не з`явилась, повідомлена належним чином, представник позивачки - адвокат Попова К.Р., позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача просила зменшити суму відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, що підлягає стягненню з ПрАТ «Дніпроспецсталь» на користь позивачки до суми 30 000 (тридцяти тисяч) гривень з підстав, зазначених у відзиві.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має загальний стаж 26 років 11 місяців 26 днів, з яких в шкідливих умовах 20 років 07 місяців 16 днів, а саме працювала на ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. Кузьміна» з 03.06.2002 р. по 16.01.2023 металургійний завод «Дніпроспецсталь», прокатний цех, обробник поверхневих дефектів металу, оператор поста управління стана гарячої прокатки. Звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 20-22).

Згідно акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 18.05.2023 року, позивачці встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня. 2. Вібраційна хвороба першої-другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрації з церебральним периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулярним синдромом (L4, L5, S1, C6, C7) з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом, нейродисторфією у вигляді остеартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей та трофічним порушенням на кистях. 3. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової. Згідно з актом, хвороба виникла внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів (а.с.23-26).

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 03.07.2023 позивачці встановлено 60% втрати професійної працездатності та встановлена третя група інвалідності безстроково (а.с 14).

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, затверджується КМУ.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до норм ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позиваці заподіяно моральну шкоду, що полягає в тому, що ОСОБА_1 втратила професійну працездатність у загальному розмірі 60%, її визнано особою з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності у позивачки змінилися умови життя, вона періодично проходить лікування, повинна докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, наявності на робочому місці позивачки шкідливих виробничих факторів, тих обставин, що професійне захворювання у ОСОБА_1 пов`язано із роботою у шкідливих та важких умовах на підприємстві відповідача, і що таке захворювання завдало потерпілій моральної шкоди, фізичних і моральних страждань, суд вважає, що позивачці заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування.

Суд враховує також і той факт, що позивачка звільнилась з підприємства не за станом свого здоров`я, а за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

Посилання відповідача на те, що позивачка була обізнана про можливість впливу шкідливих факторів, самостійно та за власним бажанням прийняла рішення про необхідність працювати саме на такому робочому місці, на думку суду, не знімають відповідальності з відповідача за незабезпечення максимально безпечних умов праці та не позбавляють позивачки права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Отримане професійне захворювання спричиняє позивачці як фізичну біль, так і моральні страждання, оскільки і біль і страждання є невід`ємні одне від одного. Моральна шкода, завдана ОСОБА_1 в результаті професійного захворювання, є сукупністю тих моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які викликані такими психотравмуючими чинниками як фізичні страждання, пов`язані з перенесенням сильного та виснажливого фізичного болю, що пов`язаний із професійним захворюванням, і якого позивачка вже ніколи не позбутися, моральні переживання за подальших стан свого здоров`я; переживання, пов`язані з пережитим відчуттям незадоволеності, оскільки своїм часом позивач розпоряджатися в повній мірі не може у зв`язку із необхідністю проходити тривалий курс лікування, приймати ліки; переживання, пов`язані з тим, що позивачка не може виконувати свої звичайні повсякденні обов`язки та приділяти необхідну увагу сім`ї.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання у розмірі 60000,00 грн.

Щодо оподаткування моральної шкоди, судом встановлено, що відповідно до пп. а) пп. 164.2.14 пункту 162.2 ст. 162 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Верховний Суд в постанові від 30.06.2021 по справі № 180/505/20 зазначив, що з 23.05.2020 стягнута моральна шкода підлягає оподаткуванню у разі перевищення її розміру чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 25.07.2018 в справі №180/683/13-ц є некоректним, оскільки судові рішення в ній приймались на основі норми пп. а) пп. 164.2.14 пункту 162.2 ст. 162 ПК України в редакції, що була чинною до 23.05.2020.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», пропорційно до розміру задоволених вимог, що складає 644 гривні 16 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 282. 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Попової Катерини Романівни до Приватного Акціонерного Товариства "Електрометалургійний Завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М.Кузьміна про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Електрометалургійний Завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М.Кузьміна (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 81) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, в розмірі 60000,00 (шістдесят тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Електрометалургійний Завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М.Кузьміна (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 81) на користь держави судовий збір в розмірі 644 гривні 16 копійок.

Судові витрати у розмірі 429 гривень 44 копійки віднести за рахунок держави.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 25 грудня 2023 року.

Суддя Ю.І. Ретинська