Справа № 703/3724/22
24 січня 2023 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з розрахунків за користування квартирою згідно договору оренди житла, -
встановив:
23 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з розрахунків за користування квартирою згідно договору оренди житла.
Свій позов обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 вересня 2012 року їй належить квартира АДРЕСА_1 .
29 лютого 2020 року між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено договір оренди житла щодо належної позивачу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого розмір місячної орендної плати становив 1200 грн., яка сплачується орендарем не пізніше 15 числа кожного наступного місяця. Крім того, згідно п.5.7 договору усі витрати за користування комунальними послугами включаючи телефоном, інтернетом орендар оплачує самостійно.
Акт прийому-передачі вказаного нерухомого майна в оренду підписаний сторонами за договором оренди 29 лютого 2020 року, відтак, позивач стверджує, що відповідач проживала у вказаній квартирі починаючи з 29 лютого 2020 року по січень 2022 року разом з двома неповнолітніми дітьми та користувалась всіма комунальними послугами, які за умовами договору зобов`язалась сплачувати.
ОСОБА_2 пообіцяла добровільно погасити вказану заборгованість з оплати комунальних послуг, однак через кілька днів виїхала з квартири позивача, не повідомивши останню, заборгованість по комунальним послугам не оплатила.
Відповідно до п. 8.2 договору оренди квартири передбачена відповідальність сторін за порушення договору, так, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість орендаря становить загалом не менше 1200 грн., орендар також сплачує штраф орендодавцю у розмірі 1200 грн.
Ухвалою судді від 14 грудня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив. У визначений вказаною ухвалою строк відповідачем відзив на позовну заяву не надіслано.
У судове засідання позивач не з`явилася, вказавши у поданій до суду заяві, що не заперечує проти розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади, клопотання від неї про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не надходило.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За згодою позивача, викладеною в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 вересня 2012 року належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав №35792361 від 10 жовтня 2012 року (а.с. 7,8).
Згідно копії договору оренди квартири АДРЕСА_2 позивач передала відповідачу у оренду (найм) квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).
За умовами договору оренди квартири АДРЕСА_2 розмір місячної орендної плати становить 1200 грн., яка сплачується орендарем не пізніше 15 числа кожного наступного місяця (п.п. 5.1, 5.2 договору).
Крім того, згідно п.5.7 договору оренди квартири усі витрати за користування комунальними послугами включаючи телефоном, інтернетом орендар оплачує самостійно, та згідно п. 5.6 договору оренди квартири вартість комунальних послуг не входить до орендної плати.
Порядок передання квартири та майна в ній в оренду врегульовано розділом 3 вказаного договору. Так, згідно п. 3.1 договору квартира та майно, що орендуються, повинні бути передані орендодавцем та прийняті орендарем протягом трьох днів. Згідно п. 3.2 договору у момент підписання акту прийому-передачі орендодавець передає орендарю ключі від приміщення, що орендується.
Відповідач проживала в даній квартирі з 29 лютого 2020 року, що об`єктивно підтверджується копією акту прийому-передачі нерухомого майна в оренду відповідно до договору оренди нерухомості № 1, згідно якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у тимчасове платне користування квартиру та майно в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Передана квартира та майно відповідають вимогам, які ставилися орендарем, показники лічильників зняті на момент прийому-передачі нерухомого майна (а.с. 12).
Надаючи оцінку вказаним обставинам справи, суд керується наступними нормами права та прийшов до таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку.
Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як передбачено положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно положень ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно положень ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Положеннями ч. 1 ст. 759 ЦК визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до положень ч.1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Згідно положень ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Положеннями ч. 1 ст. 810 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Аналіз змісту зазначених норм закону свідчить, що істотними умовами договору найму є погодження сторонами предмету договору (об`єкту, який передається в найм), строку його дії та розміру плати. За таких обставин передумовою визнання судом дійсності умов укладеного договору найму є встановлення обставин, які свідчать що сторони досягли згоди по тих умовах, про які заявлено в позовній вимозі.
Згідно з положеннями ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Договір оренди житла з викупом підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний: використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані; своєчасно вносити плату за житло; самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. (частини 1, 2 3 ст. 820 ЦК України)
Відповідно до частини 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.
З огляду на викладені норми права, правовідносини у сфері найму (оренди) житла виникають на підставі письмового договору. Саме ним визначаються основні умови оренди, погоджені сторонами, зокрема щодо плати, строку найму, і.т.ін.
Разом з тим, вказаний договір оренди взагалі не містить дати його укладення, в розділі 4 договору «Строк оренди» не визначено строку дії оренди, в розділі 10 договору «Дія договору» не визначено як початок перебігу строку його дії так і його закінчення (а.с. 9-11).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З аналізу встановлених судом спірних правовідносин, вбачається, що будь-яких обставин, які б свідчили про наявність узгодження сторонами строку дії договору оренди (найму) квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , як на період підписання сторонами даного договору, так і на будь-який інший період часу, судом не встановлено. Матеріали справи не містять доказів на предмет підтвердження обставини з якого саме часу відповідач припинила проживання у вказаній квартирі, а відтак неможливо визначити період в межах якого відповідач користувалася комунальними послугами наданими до квартири належної позивачу.
Варто зауважити, що в силу принципу змагальності цивільного судочинства, саме позивач зобов`язана надати належні і достатні докази на підтвердження обставин, які свідчать, що між сторонами був укладений договір найму житла на вказаних у позові умовах, з обумовленням терміну його дії та погодженням всіх суттєвих умов такого правочину. У свою чергу відсутність таких доказів свідчить про відсутність узгодження сторонами таких умов, зокрема щодо закінчення строку дії договору, що унеможливлює задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості з розрахунків за комунальні послуги за час користування квартирою згідно договору оренди житла у розмірі та за період, що вказані позивачем у позові.
Матеріали справи не містять доказів, що відповідач проживала у квартирі належній позивачу саме до січня 2022 року, як стверджує позивач, оскільки не містять даних про обставини, котрі входять до предмету доказування.
Інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, котрі підтверджували б позовні вимоги в частині розміру заборгованості відповідача по сплаті комунальних послуг за вказаний у позовній заяві період, позивачем не надано.
Відповідно до частини 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зважаючи на вказану норму права, наслідком не доведення позивачем своїх вимог є відмова у задоволенні позову.
В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
З огляду на викладені обставини, допустимості, достовірності та достатності наданих сторонами суду доказів, слід зазначити, що розмір заборгованості ОСОБА_2 з розрахунків за комунальні послуги за період користування квартирою згідно договору оренди житла не може бути достовірно встановлений, отже суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено заявлені нею позовні вимоги, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. Відтак, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 4, 13, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 280-284, 289 Цивільного процесуального кодексу України,-
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з розрахунків за користування квартирою згідно договору оренди житла відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду або через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом тридцяти днів з дня його отримання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2023 року.

Головуючий: Ю. В. Крива