ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1241/23 Справа № 185/2559/22 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди (суддя першої інстанції Зінченко Анна Сергіївна) , -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що з 30 вересня 1996 року по 07 березня 2019 року він працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля».

За час роботи на підприємстві відповідно до акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 03.03.2020 року, позивач отримав професійні захворювання. Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії від 26.04.2021 серії 12ААА № 064584 позивачу повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 65% у зв`язку з професійним захворювання, зазначено про потребу лікування медикаментозного та санаторного, встановлено третю групу інвалідності. Згідно з зазначеною довідкою МСЕК передбачено 10% втрати працездатності з виробничою травмою згідно акту Н-1, ці відсотки не є предметом даного позову. Даний позов позивач пред`являє з підстав втрати ним 55% працездатності.

Відповідно до виписки № 536/192 позивач має скарги на стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в ліві руку та ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих, зниження слуху, задишку при фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель.

У зв`язку з указаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Позивач ОСОБА_1 просив суд першої інстанції стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» 245000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 110000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1100,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Із указаним рішенням суду не погодився відповідач - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що оскільки позов ОСОБА_1 не містить відомостей про обставини дії на нього саме джерела підвищеної небезпеки, розгляд позовних вимог необхідно було здійснювати за ч.1 ст.1167 та ч.3 ст. 23 ЦК України, якими визначено загальні підстави деліктної відповідальності за заподіяння моральної шкоди.

Також суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність складу правопорушення у діях відповідача та причинний зв`язок між його протиправними діями та моральною шкодою позивача. При цьому апелянт зазначив, що підприємство відповідача забезпечило позивача усіма необхідними засобами індивідуального захисту, створило безпечні умови праці.

Крім того, апелянт зауважив, що, враховуючи відсутність встановлених фактів порушення відповідачем законодавства про охорону праці, є недоведеним причинний зв`язок між виникненням хронічних захворювань позивача та діями відповідача. При цьому, на думку апелянта, причиною професійних захворювань позивача є порушення ним рекомендацій лікарів.

Позивачем, на думку відповідача, не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди. Так, ОСОБА_1 приховано від суду його дійсний стан здоров`я та те, що він з 2017 року спостерігався у невропатолога з приводу радикулопатії. Позивач добровільно прийняв рішення продовжити працювати на підприємстві відповідача, від нього протягом тривалого періоду часу не надходило жодних скарг щодо умов праці.

Також відповідач не погоджується з розміром суми відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року справу витребувано з суду першої інстанції.

14 листопада 2022 року цивільна справа № 185/2559/22 надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року апеляційна скарга відповідача була залишена без руху з підстав несплати судового збору.

21 листопада 2022 року відповідачем усунуто недоліки в апеляційній скарзі та сплачено судовий збір.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження представник позивача та відповідача отримали електронною поштою 01 грудня 2022 року (а.с.114-115).

08 грудня 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідача (а.с. 116-118).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15грудня 2022 року справу призначено до розгляду.

В судове засідання апеляційного суду 25 січня 2023 року представник відповідача -Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» Єлістратов Р.В. не з`явився, надав до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представник відповідача, а саме ОСОБА_2 буде знаходитись у Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області по розгляду цивільної справи № 185/8208/22, 185/9265/22 та у Петропавлівському районному суді Дніпропетровської області по розгляду справи № 188/846/22.

Вислухавши головуючого суддю, Дніпровський апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання 25.01.2023 року представника відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» Писанки Н.С. неповажною, оскільки вона також в судове засідання Дніпровського апеляційного суду, яке було призначено слуханням на 11.01.2023 року не з`явилася, представник відповідача Р.В. Єлістратов надіслав заяву, в котрій зазначив, що ОСОБА_2 11.01.2023 року буде знаходитися в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області по розгляду цивільної справи № 185/9722/22 та у Першотравневському міському суді Дніпропетровської області по розгляду справи № 186/1114/22.

Частиною 1 статті 372 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвала Дніпровського апеляційного суду про відкриття провадження у справі № 185/2559/22 винесена 28 листопада 2022 року (а.с. 111 - 112).

В судове засідання апеляційного суду 25 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мотуз О.В. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 30 вересня 1996 року по 07 березня 2019 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля».

07 березня 2019 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі наказу № 514к від 07.03.2019.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 03.03.2020 (Форма П-4) ОСОБА_1 має діагноз: радикулопатія дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинними синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пер артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєданні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група В, легенева недостатність першого-другого ступеня, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Хронічне професійне захворювання виникло у позивача внаслідок роботи тривалий час в умовах дії шкідливих факторів на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Відповідно до первинної довідки обласної МСЕК серії 12ААА № 058315 від 19.05.2020 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності 65%, дата переогляду 15.04.2021, з них 10% втрати працездатності з виробничою травмою згідно акту Н-1.

Згідно з довідкою обласної МСЕК серії 12ААВ № 604865 від 19.05.2020 позивач первинно оглядався комісією, йому встановлено третю групу інвалідності з 09.04.2020, дата переогляду 15.04.2021, причина інвалідності - професійне захворювання.

Відповідно до повторної довідки обласної МСЕК серії 12ААА №064584 від 26.04.2021 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності у 65%, дата переогляду 15.04.2024, з них 10% втрати працездатності з виробничою травмою згідно акту Н-1.

Як вбачається із довідки обласної МСЕК серії 12ААВ №129968 від 26.04.2021 позивач повторно оглядався комісією, йому встановлено третю групу інвалідності з 01.05.2021 на строк до 01.05.2024, причина інвалідності - професійне захворювання.

Доводи апеляційної скарги відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про те, що оскільки позов не містить відомостей про обставини (та доказів на їх підтвердження) дії на позивача саме джерела підвищеної небезпеки, розгляд позовних вимог, на думку відповідача, необхідно здійснювати керуючись частиною 1 статті 1167 та частиною 3 статті 23 ЦК України, якими визначено загальні підстави деліктної відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно із ч. 1 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (із змінами і доповненнями) передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Як вбачається із частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 1 частини 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 вищевказаної статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків, що змінило звичний уклад життя. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховував стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 55% втрати професійної працездатності.

Доводи апеляційної скарги відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про те, що в матеріалах справи відсутні докази про настання будь-яких аварій на підприємстві та/або доказів порушення норм законодавства з охорони праці, відсутні будь-які акти перевірок відповідних контролюючих органів про допущення порушень з боку відповідача; позивачем не надано жодних доказів про наявність постанови чи вироку суду про притягнення посадових осіб відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодження здоров`я внаслідок професійного захворювання і питання про наявність або відсутність будь-яких аварій на підприємстві в позовній заяві не заявляв (а.с. 1 3).

Доводи апеляційної скарги відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про те, що приховуючи свій стан здоров`я від роботодавця, добровільне продовження роботи на підприємстві свідчить про те, що позивач своїми свідомими діями та бездіяльністю завдав шкоди своєму здоров`ю, а також про те, що причиною професійних захворювань позивача є порушення та не дотримання рекомендацій лікаря, є безпідставними, оскільки частиною 6 частини 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про те, що згідно з принципом змагальності саме позивач має довести наявність моральних та фізичних страждань; втрату нормальних життєвих зв`язків, необхідність від нього додаткових зусиль для організації свого життя; наявність психологічних страждань; зменшення суспільної активності тощо і такими доказами можуть бути, зокрема показання свідків, характеристика з місця роботи, рахунки від приватних психологів чи проходження спеціальних курсів реабілітації, є безпідставними, виходячи з наступного.

Пунктом 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, передбачено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року; № 1 від 27.02.2009 р.) передбачено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Інші апеляційної скарги відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» зводяться до переоцінки доказів, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року і задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст постанови складений 26 січня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна