Провадження № 22-ц/812/1375/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2023 року м. Миколаїв

справа № 471/37/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частини спільного сумісного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Братського районного суду Миколаївської області, ухвалене 19 жовтня 2023 року під головуванням судді Гукової І.Б., повний текст судового рішення складений 23 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частини спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірваний рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2020 року. В період перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль HYUNDAI SONATA 2006 року випуску. Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2022 року у справі № 471/800/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за кожним із сторін визнано право власності на частку житлового будинку, у задоволенні вимоги про визнання права власності на частку автомобіля відмовлено. Як вказала позивач, під час розгляду цієї справи було встановлено, що автомобіль HYUNDAI SONATA 2006 року випуску було відчужено відповідачем 08 липня 2020 року своєму братові ОСОБА_3 , про цей факт їй не було відомо, оскільки з травня 2020 року вона з відповідачем не проживали разом, шлюбні відносини фактично були припинені. Відповідач відчужив транспортний засіб на власний розсуд без її згоди. Згідно Звіту про визначення вартості КТЗ загальна вартість автомобіля HYUNDAI SONATA державний номер НОМЕР_1 на 01 листопада 2022 року складає 219 237 грн 15 коп.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість компенсацію її частки у вартості проданого автомобіля HYUNDAI SONATA 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 109 618 грн 58 коп.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що автомобіль було відчужено до розірвання шлюбу. Окрім цього, Звіт про визнання вартості майна не може бути прийнятий судом, він складений 01.11.2022 року, тобто вже після продажу майна, однак у ньому, по тексту, експерт вказує «при огляді транспортного засобу» при цьому транспортний засіб експертом оглянутий не був. Фото, які нібито надавала позивачка експерту, також не могли бути прийняті ним, оскільки вони були виготовлені під час спільного проживання сторін, за цей час автомобіль міг бути видозмінений, у нього збільшився пробіг, тощо. Окрім цього, згідно наказу Фонду Держмайна, експерту Голубу Т.О. було зупинено доступ до єдиної бази звітів про оцінку, тому він не міг проводити експертну оцінку транспортного засобу. Тому, з огляду на вищевказане, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 автомобіля марки HYUNDAI модель SONATA, 2006 року випуску у сумі 83301 грн., а також судовий збір в розмірі 767 грн 34 грн.

Рішення мотивоване тим, що відчуження відповідачем спільного майна подружжя - автомобіля HYUNDAI SONATA 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 відбулось без згоди на те позивачки, а тому, враховуючи рівність часток подружжя у спільному майні, існують підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 автомобіля у сумі 83301 грн., виходячи із вартості автомобіля, вказаної у Звіті про оцінку майна № 329, проведену під час укладення договору купівлі-продажу 08.07.2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Братського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт вважає хибним твердження суду, що позивач не надавала згоду на продаж автомобіля та він здійснив його без її відома. Так, у відповідності до ч. 2, 3 ст. 60 СК України при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. В той же час, порядок державної реєстрації, зняття з обліку автомобілів тощо, затверджений Постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388, не передбачає отримання будь-яких письмових згод іншого з подружжя на продаж автомобіля, набутого у шлюбі. Зі змісту договору, укладеного 07 липня 2020 року у територіальному сервісному центрі МВС України за № 4844 вбачається, що він оформлений та підписаний сторонами у сервісному центрі. Таким чином правочин щодо відчуження автомобіля HYUNDAI SONATA 2006 року випуску, який був об`єктом спільної сумісної власності, не підлягає ані нотаріальному посвідченню, ані державній реєстрації. З визначеної вартості автомобіля станом на дату продажу (166 602 грн) вбачається, що він не був цінним рухомим майном спільної сумісної власності подружжя, так як згідно п.3 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» цінним майном у 2020 році є рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2020 року, а саме 210 200 грн. Крім того, позивач не довела відсутність своєї згоди на продаж автомобіля, не надала жодних доказів, які б свідчили про те, що вона не знала та не могла знати про продаж автомобіля, а суд не прийняв до уваги докази фактичного проживання сім`єю на дату продажу автомобіля, зокрема довідки Новомар`ївської ЗЗСО І-ІІІ ступенів від 19.08.2020 № 43, довідки Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 07.02.2023 № 84, копії наказу № 2 від 31.07.2020 року, виданого ФОП ОСОБА_4 , акт обстеження житлово-побутових потреб, складений 16.12.2020 року комісією Братської селищної ради. Позивач укладений щодо продажу спільного автомобіля правочин в судовому порядку не оспорювала. Апелянт також стверджував, що кошти від продажу автомобіля до розірвання шлюбу витрачались в інтересах сім`ї, а після в інтересах спільної доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання в належному стані спільного майна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначив, що сплачує кошти на погашення кредиту, згідно договору № 139 про надання кредиту для купівлі житлового будинку у сільській місцевості, укладеного 28.09.2009 року між ним, ОСОБА_1 та Спеціалізованою кредитно-фінансовою організацією «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Оверченко Л.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, що документи, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не підтверджують факт спільного проживання та ведення господарства сторонами, тому висновки суду щодо відчуження без згоди позивачки автомобіля HYUNDAI SONATA є правомірними та такими, що відповідають дійсності. Щодо чеків і квитанцій про переказ коштів на утримання дитини, то зазначила, що ці кошти надавались в рахунок аліментів відповідно до судового наказу лише після відкриття виконавчого провадження в примусовому порядку та на даний час вказаний обов`язок відповідачем виконується неналежно, внаслідок чого винила заборгованість зі сплати аліментів. Чеки на закупівлю будівельних матеріалів/підвозу води для поточних ремонтів будинку не можуть бути належними та допустимими доказами використання грошових коштів в інтересах сім`ї, оскільки вони датуються 2022-2023 роками, задовго після розірвання шлюбу з позивачем, в них не зазначено для чого саме ці матеріали куплені, а також відсутні докази, що вони придбані саме за кошти від продажу автомобіля.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати в судовому порядку поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, частиною третьою якої передбачено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Ключовим для вирішення питання про компенсацію одним із подружжя іншому компенсації вартості відчуженого спільного сумісного майна є не лише наявність на це письмової згоди іншого з подружжя, а використання виручених від продажу грошових коштів не в інтересах сім`ї чи на її потреби.

Відповідно до приписів частин першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні приписи містить частина перша статті 81 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 01 березня 2008 року перебували у шлюбі, який було зареєстровано 01.03.2008 року Новомар`ївською сільською радою Братського району, Миколаївської області, актовий запис № 2 (а.с. 11). Рішенням Братського районного суду від 02.10.2020 року шлюб було розірвано (а.с. 12).

В період шлюбу сторонами було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та легковий автомобіль HYUNDAI, модель SONATA 2006 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 05.10.2019 року був зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с. 15).

ОСОБА_2 не заперечував, що зазначений автомобіль є спільною власністю подружжя.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 26.10.2022 року у справі № 471/800/21 за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку поділу майна подружжя та відмовлено у задоволенні її позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину легкового автомобіля оскільки судом був встановлений факт відчуження автомобіля 08 липня 2020 року, а вимог про оспорювання вказаного правочину або стягнення грошової компенсації ОСОБА_1 не було заявлено (а.с.13-14).

Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля HYUNDAI, модель SONATA 2006 року, вказаний автомобіль було відчужено відповідачем ОСОБА_3 за 166 602 грн. 08 липня 2020 року. Даний договір був оформлений та підписаний ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у Територіальному сервісному центрі МВС України в Миколаївській області за № 4844 (а.с. 109, 110).

Згідно Звіту про оцінку майна № 329, проведену під час укладення договору купівлі-продажу 08.07.2020 року, оціночна вартість легкового автомобіля HYUNDAI, модель SONATA, 2006 року випуску, становить 166 602 грн. (а.с. 112-114).

Сторони вказану вартість автомобіля не оспорювали.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив всі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності та дійшов правильного висновку про те, що кошти, отримані від продажу автомобіля HYUNDAI SONATA є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Також судом вірно враховано, що вказаний автомобіль був відчужений відповідачем вже під час припинення шлюбних відносин, хоча і до розірвання шлюбу сторін, відчуження цього спільного майна подружжя було здійснено відповідачем без згоди іншого подружжя позивачки, докази про отримання останньою коштів від продажу її частки у спільному майні в матеріалах справи відсутні.

Вказані обставини відповідачем належними та достатніми доказами не спростовано.

За такого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсацію вартості 1/2 частки спірного автомобіля в сумі 83 301 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції наданих відповідачем на підтвердження фактичного проживання однією сім`єю на дату продажу автомобіля доказів, то ці доводи є безпідставними. Так, відповідачем було надано: довідка Новомар`ївської ЗЗСО І-ІІІ ступенів від 19.08.2020 № 43 про те, що донька сторін буде навчатись у 2020-2021 навчальному році у даному навчальному закладі; довідка Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 07.02.2023 № 84 про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , 2008 р.н., проживали у АДРЕСА_2 , з 01 вересня 2020 року; копія наказу № 2 від 31.07.2020 року, виданого ФОП ОСОБА_4 , про припинення трудового договору із позивачкою; акт обстеження житлово-побутових умов, складеного 16.12.2020 року комісією Братської селищної ради, зі змісту якого вбачається, що на час складання акту за адресою АДРЕСА_1 , проживає тільки відповідач, з його слів в серпні 2020 року його дружина забрала їх доньку, речі та залишила помешкання. Проте вказані документи жодним чином не доводять проживання сторін однією сім`єю на час відчуження автомобіля.

До того ж з змісту рішення Братського районного суду Миколаївської області від 02.10.2020 року у справі № 471/716/20 слідує, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, обґрунтовував його тим, що їх подружні стосунки припинено, з травня 2020 року вони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль HYUNDAI SONATA не є цінним майном, а тому письмова згода позивачки на його відчуження не є необхідною.

Так, приписами частиною третьої статті 65 СК України передбачено, що для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Посилання апелянта на положення Закону України «Про запобігання корупції» щодо визначення мінімальної межі вартості рухомого майна яке вважається цінним, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки норми вказаного Закону стосуються інших правовідносин.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватися за письмової згоди другого з подружжя.

У відповідності до пункту третього частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Оскільки норми СК України передбачають надання згоди іншого з подружжя на відчуження цінної речі, якою є автомобіль, у письмовому вигляді, тому наявність такої згоди може бути доведена лише письмовими доказами.

Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц.

Також Верховний Суд звернув увагу, що факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 01 березня 2023 року у справі № 359/10855/19, від 13 лютого 2023 року у справі №161/13240/21 та від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлений обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи не містять як письмової згоди на продаж автомобіля, так і належних, достатніх та переконливих доказів використання коштів, отриманих відповідачем від продажу цього спільного майна в інтересах сім`ї.

Надані апелянтом до апеляційної скарги копії квитанцій про перерахування на адресу позивачки аліментів на утримання їх доньки в період з 10 грудня 2020 року по 2023 рік, що були стягнуті з ОСОБА_2 на підставі судового наказу, виданого 06.11.2020 року Братським районним судом Миколаївської області (справа №471/910/20), копії квитанцій про погашення кредиту за договором № 139 про надання кредиту для купівлі житлового будинку у сільській місцевості, укладеного 28.09.2009 року між ним, ОСОБА_1 та Спеціалізованою кредитно-фінансовою організацією «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» в період з 21 жовтня 2020 року по 2023 рік; копії квитанцій про придбання будівельних матеріалів у 2021 і 2023 роках - не можуть бути належними доказами використання коштів від продажу автомобіля в інтересах сім`ї. До того ж всі ці квитанції стосуються періоду вже після розірвання шлюбу сторін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 ..

За такого відсутні підстави для скасування чи зміни рішення Братського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2023 року, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

З огляду на результати апеляційного перегляду справи відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку і випадках, передбачених 389 ЦПК України.

Головуючий В.В Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 27 грудня 2023 року.