ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7700/23 Справа № 210/1530/23 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №210/1530/23 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 імені М. Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року (суддя Вікторович Н.Ю.),

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 імені М. Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2018 року о 10 годині 26 хвилин в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №15 ім. М. Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області стався нещасний випадок з її сином ОСОБА_2 , під час перерви його штовхнула учениця 1В класу ОСОБА_3 , в результаті чого він впав на підлогу та вдарився рукою та головою, що призвело до закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку середнього ступеня тяжкості. Згідно акту про нещасний випадок №6, що стався з учасником навчально-виховного процесу (вихованцем, учнем, студентом, курсантом, слухачем, стажистом, клінічним ординатором, аспірантом, докторантом навчального процесу) від 13 листопада 2018 року, нещасний випадок стався через невиконання посадових обов`язків класного керівника 1-В класу ОСОБА_4 і порушення вимог нормативно-правових документів з охорони праці та безпеки життєдіяльності, а саме: розділу IV, пункту 6.1 Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти «Наказ МОН України від 26 грудня 2017 року №1669, розділу ІІ пункту 1 «Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах» Наказ МОН України від 07 жовтня 2013 року №1365, пункту 1, пункту 2.5 Наказу по школі «Про визначення обов`язків класних керівників у 2018/2019 навчальних роках» від 31 серпня 2018 року №214. Позивачка зазначила, що її син і на сьогодні потребує постійного лікування і медичних обстежень внаслідок нещасного випадку, внаслідок черепно-мозкової травми виникли ускладнення у вигляді арахнаідальної кісти правої скроневої ділянки. Станом на час звернення до суду з вказаним позовом, на лікування сина ними вже витрачено 5679,85грн. Керуючись станом здоров`я, яке погіршується, наслідками які можуть наступити, тяжкістю вимушених змін життя та характеру майнових витрат, тривалістю страждань і переживань, позивачка оцінює розмір моральної шкоди у сумі 140000,00 грн, з яких 70000,00 грн це сума нанесеної моральної шкоди, пов`язаної з фізичним болем та стражданнями сина та 70000,00 грн сума нанесеної моральної шкоди, пов`язаної з душевними хвилюваннями.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 імені М. Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М. Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну шкоду у розмірі 4183,40 грн.

Стягнуто з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М. Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

З вказаним судовим рішенням не погодилася позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року в частині визначення розміру моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що нещасний випадок, що стався з її сином, став причиною порушення і втрати його зв`язків з друзями, знайомими. Постійне лікування, погане самопочуття та вимушене часте відвідування лікарень та різних лікарів при погіршенні самопочуття вносить свої не бажані корективи на відносини з рідними та друзями. Також зазначила, що стан здоров`я вимагає від її сина значних зусиль для організації свого життя та відновлення і встановлення нових порядків спілкування з оточуючими, він постійно пов`язаний з лікарнями, він став замкнутим та менше розмовляє, спілкується. Усвідомлення безпорадності перед хворобою приводить у відчай та викликає сильний душевний біль. Позивачка постійно хвилюється за свого сина, адже він вимушений постійно лікуватися, страждає від болю, що позбавляє його нормальних життєвих зв`язків та вимагає додаткових зусиль для організації його та її життя відповідно. Всі ці події внаслідок нещасного випадку завдають їй великого, тривалого стресу та душевних переживань. Сину позивачки видано посвідчення про інвалідність, що підтверджує. що фізичні і душевні страждання її дитини є беззаперечними, тривалими та важкими. Вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнає її син, їх тривалість і вимушені зміни в житті та стосунках з рідними та друзями.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Криворізька ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 імені М. Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області просив апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині моральної шкоди, тому апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29 березня 2011 року матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до Акту про нещасний випадок №6, що стався з учасником навчально-виховного процесу (вихованцем, учнем, студентом, курсантом, слухачем, стажистом, клінічним ординатором, аспірантом, докторантом навчального процесу) від 13 листопада 2018 року, нещасний випадок стався з потерпілим ОСОБА_2 , через невиконання посадових обов`язків класного керівника 1-В класу ОСОБА_4 (п.2.12 «Посадової інструкції вчителя КЗШ №15») і порушення вимог нормативно-правових документів з охорони праці та безпеки життєдіяльності, а саме: розділу IV, пункту 6.1 Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти « Наказ МОН України від 26 грудня 2017 року №1669, розділу ІІ п.1 «Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах» Наказ МОН України від 07 жовтня 2013 року №1365, пунктів 1, 2.5 Наказу по школі «Про визначення обов`язків класних керівників у 2018/2019 н.р.» від 31 серпня 2018 року №214. Пунктом 12 Акту №6 встановлено, що під час перерви ОСОБА_5 штовхнула учениця 1-В класу ОСОБА_3 , в результаті чого він впав на підлогу та вдарився рукою і головою. Пунктом 14 Акту №16 зазначено, що причина нещасного випадку, невиконання посадових обов`язків класним керівником 1В класу ОСОБА_4 (п.2.12 «Посадової інструкції вчителя КЗШ №15) (а.с. 11-12).

Згідно з довідки №3300 від 29 жовтня 2018 року Комунального закладу «Криворізької станції швидкої медичної допомоги» ДОР, ОСОБА_2 , об 11 годині 55 хвилин 07 вересня 2018 року було здійснено огляд хворого за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлений діагноз: забій потиличної частини голови, струс головного мозку (а.с. 16).

Висновком ЛКК №1165 від 27 листопада 2018 року ОСОБА_2 за станом здоров`я звільнено від занять фізичним вихованням терміном на 2018-2019 навчальний рік. Діагноз арахнаідальна кіста правої скроневої долі. Наслідки ЗЧМТ (а.с. 17).

Висновком ЛКК №881 від 01 серпня 2019 року ОСОБА_2 , за станом здоров`я звільнено від занять фізичним вихованням терміном на 2019-2020 навчальний рік. Діагноз арахнаідальна кіста правої скроневої долі. Віддалені наслідки ЗЧМТ (а.с. 18).

Висновком ЛКК №762 від 13 серпня 2020 року ОСОБА_2 , за станом здоров`я звільнено від занять фізичним вихованням терміном на 2020-2021 навчальний рік. Діагноз віддалені наслідки ЗЧМТ у вигляді астенічного синдрому. Кіста головного мозку правої скроневої долі (а.с. 49).

Відповідно до Висновку спеціаліста судово-медичного експерта №223 від 18 лютого 2019 року на основі судово-медичних обстежень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи обставини справи, дійшов наступного висновку: виявлене у нього ушкодження у вигляді: забою головного мозку 1 ступеня ускладненого арахноідальною кістою полюса правої скроневої частки за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознаками тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). П. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. Ушкодження могло бути утворено від ударної дії тупого твердого предмету, або предметів, або при ударі об такі. Дані медичних документів свідчать, що термін виникнення ушкодження може відповідати терміну вказаному обстежуваним (а.с. 13-14).

24 травня 2023 року ОСОБА_2 отримав посвідчення дитини з інвалідністю серії НОМЕР_2 .

Визначаючи розмір моральної шкоди на 2000 грн, суд першої інстанції керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає, врахував глибину та ступінь моральних і фізичних страждань дитини ОСОБА_2 , яких він зазнав та зазнає внаслідок отриманої травми, істотністю вимушених змін у його житті, який в малолітньому віці отримав тілесні ушкодження, зазнав вимушеного порушення життєвого ритму, необхідність лікування.

Таке рішення суду першої інстанції таке рішення суду не в повній мірі відповідає нормам матеріального права та обставинам справи.

Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України (згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині 2 статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразова або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що 13 листопада 2018 року з ОСОБА_2 , через невиконання посадових обов`язків класного керівника 1-В класу ОСОБА_4 (пункт 2.12 «Посадової інструкції вчителя КЗШ №15») і порушення вимог нормативно-правових документів з охорони праці та безпеки життєдіяльності, стався нещасний випадок.

Внаслідок нещасного випадку ОСОБА_2 встановлено діагноз: забій потиличної частини голови, струс головного мозку, арахнаідальна кіста правої скроневої долі.

24 травня 2023 року ОСОБА_2 отримав посвідчення дитини з інвалідністю серії НОМЕР_2 .

Закон України «Про загальну середню освіту» визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти, що сприяє вільному розвитку людської особистості, формує цінності правового демократичного суспільства в Україні.

Статтею 17 Закону визначено, що виховання учнів у загальноосвітніх навчальних закладах здійснюється в процесі урочної, позаурочної та позашкільної роботи з ними. Цілі виховного процесу в загальноосвітніх навчальних закладах визначаються на основі принципів, закладених у Конституції України, законах та інших нормативно-правових актах України.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону заклад загальної середньої освіти забезпечує безпечні та нешкідливі умови навчання, режим роботи, умови для фізичного розвитку та зміцнення здоров`я, формує гігієнічні навички та засади здорового способу життя учнів (вихованців).

Стаття 36 Закону до основних завдань органів управління системою загальної середньої освіти відносить забезпечення соціального захисту, охорони життя, здоров`я та захисту прав, крім інших осіб, учнів (вихованців) загальноосвітніх навчальних закладів.

Згідно статті 38 Закону загальноосвітній навчальний заклад, крім іншого, охороняє життя і здоров`я учнів (вихованців).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про освіту», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, забезпечення безпечних і нешкідливих умов навчання, праці та виховання у навчальних закладах покладається на їх власника або уповноважений ним орган, керівника навчального закладу.

Частиною 1 статті 51 вказаного Закону визначено, що вихованці та учні мають гарантоване державою право на безпечні і нешкідливі умови навчання.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що шкода малолітньому ОСОБА_2 малолітньою ОСОБА_6 була завдана під час перебування його під наглядом навчального закладу, а саме Криворізької гімназії №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради, працівники якого зобов`язані були забезпечити належний нагляд за дітьми та вживати необхідних заходів для уникнення ситуацій, особливо щодо заподіяння шкоди під час перебування дитини в навчальному закладі.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , визначаючи розмір моральної шкоди, посилалася на висновок спеціаліста судово-медичного експерта №223 від 18 лютого 2019 року, та просила відшкодувати моральну шкоду в розмірі 140000,00 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що розмір шкоди заявлений позивачем є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, проте, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам справедливості, виваженості і розумності та підлягає зміні з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, розмір відшкодування зменшується.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки дитини зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток .

Враховуючи, що відповідач є відповідальним за забезпечення безпечних умов для життя і здоров`я ОСОБА_2 , крім того як відповідач не забезпечив належний нагляд за дітьми та вживати необхідних заходів для уникнення ситуацій, особливо щодо заподіяння шкоди під час перебування дитини в навчальному закладі, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відповідач є відповідальним за спричинення цієї моральної шкоди, а також враховує відповідальність, яка покладена на батьків відповідно до вимог сімейного кодексу.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів з урахування вищевикладеного враховує також характер і тривалість страждань, фізичний біль малолітнього ОСОБА_2 , стан його здоров`я на час розгляду справи та тяжкість отриманих дитиною травм, неможливість повного відновлення після отриманого травмування та те, що вищевказане спричинило та буде спричиняти неповнолітньому ОСОБА_2 протягом усього життя фізичні та душевні страждання, оскільки відновити здоров`я до того стану, який існував до отримання ушкоджень, неможливо, тому, виходячи із принципів розумності і справедливості, колегія вважає, що з відповідача підлягає до стягнення моральна шкода в розмірі 100 000,00 грн, такий розмір моральної шкоди відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

Отже, враховуючи доводи апеляційної скарги та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 2000,00 грн до 100000,00 грн, що буде відповідати засадам виваженості та справедливості.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 2 частин 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позовні та апеляційні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в судах першій та апеляційнійінстанції, в розмірі 1917,15 гривень (766,86 грн + 1150,29 грн).

Керуючись статтями 374, 375, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року в частині розміру моральної шкоди змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 імені М. Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, , на користь ОСОБА_1 з 2000 (двох тисяч гривень) гривень до 100000 (сто тисяч гривень) гривень.

Стягнути з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 імені М. Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, , в дохід держави судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1917,15 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста