Дата документу 25.01.2023 Справа № 337/4035/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/4035/22 Головуючий у 1-й інстанції: Бредун Д.С.
Провадження №22-ц/807/616/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Каплунової Світлани Михайлівни на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року про відмову у відкритті провадження, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 2006 року № НОМЕР_1 , виданого Хортицькою районною адміністрацією, на праві спільної часткової власності в розмірі 1/3 частки належить квартира АДРЕСА_1 , що зареєстровано Орендним підприємством «Запоріжське міжміське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07 липня 2006 року реєстраційний номер №15322517.

Також, заявниці на підставі договору купівлі-продажу від 29 листопада 1996 року, укладеного та зареєстрованого на Запорізькій товарній біржі «Правобережній» 29 листопада 1966 року реєстраційний номер НОМЕР_2 , також зареєстрованого Орендним підприємством «Запоріжське міжське бюро технічної інвентаризації» 03 грудня 1996 року та записаного в реєстраційну книгу за №259 реєстраційний №37359, належить квартира АДРЕСА_2 .

Крім того, заявниця на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 08 вересня 2008 року серія ЯЕ №056665, виданого на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 грудня 2007 року по справі №2-1964, є власником земельної ділянки № НОМЕР_3 площею 0,06 га у СТ «Весна» Долинської сільської ради.

При цьому, зазначені правовстановлюючі документи було видано, враховуючи паспортні дані заявника, в тому числі дані її паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Хортицьким РВ УМВС України 18 грудня 1997 року, в якому була допущена помилка (описка) у графі «по батькові», оскільки було зазначено: « ОСОБА_1 », оригінал документу - при його заміні було здано заявником до Хортицького відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області.

Батька заявниці звали « ОСОБА_1 », тому її по батькові відповідно до українського правопису буде « ОСОБА_1 ». Оскільки помилка (описка) потягла за собою суттєву розбіжність з іншими ідентифікуючими документами, її було виправлено шляхом заміни паспорта громадянина України з безконтактним носієм (ID-картка) від 31 серпня 2022 року № НОМЕР_5 .

Таким чином, при видачі Свідоцтва про право власності на квартиру, складанні Договору купівлі-продажу квартири та видачі Державного акту про право власності на земельну ділянку в цих документах також була допущена помилка, яка перешкоджає заявниці внести виправленні данні до відповідних реєстрів речових прав на нерухоме майно, що також перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, оскільки її «по-батькові» в них різняться від даних чинного паспорта.

На підставі вищевикладеного, заявниця просила суд встановити такі факти:

- що Договір купівлі-продажу від 29 листопада 1996 року (укладений та зареєстрований на Запорізькій товарній біржі «Правобережний» 29 листопада 1966 року реєстраційний №Х-033, також зареєстрований Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 03 грудняя 1996 року та записаного в реєстраційну книгу за №259 р№37359 року) є дійсним;

- належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ): 1. Свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 2006 року НОМЕР_12 (виданого Хортицькою районною адміністрацією, на праві спільної часткової власності належить 1/3 квартири АДРЕСА_1 ), 2. Договору купівлі-продажу від 29 листопада 1996 року (укладеного та зареєстрованого на Запорізькій товарній біржі «Правобережний» 29 листопада 1966 року реєстраційний №Х-033, також зареєстрованого Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 03 грудня 1996 року та записаного в реєстраційну книгу за №259 р№37359), 3. Державного акту на право власності на земельну ділянку від 08 вересня 2008 року серії ЯЕ №056665 (виданого на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 грудня 2007 року по справі №2-1964, є власником земельної ділянки № НОМЕР_3 площею 0,06га у СТ «Весна» Долинської сільської ради), виданих на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст.186.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Каплунової Світлани Михайлівни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року у цій справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно посилаючись на ч.4 ст.315 ЦПК України, не врахувавши того, що список юридичних фактів, які може бути встановлено у суді в порядку окремого провадження не є вичерпним (ч.2 ст.315 ЦПК України), а спір має бути реальним, а не гіпотетичним, але в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено який спір та між ким суд вбачив в поданій заяві, оскільки ніякого спору на теперішній момент взагалі не існує, бепідставно пославшись на п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, взагалі необґрунтовано позбавив заявника права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Судом першої інстанції не враховано, що актового запису про зміну «по батькові» завниці в природі не існує, оскільки в первісному та дійному записі актів громадянського стану про народження від 29 червня 1946 року №20 та у свідоцтві про народження заявниці (серія НОМЕР_7 ) було завжди правильно вказано по батькові заявниці - « ОСОБА_1 ».

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заінтересовані особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності третіх осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мір не відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд виходив з того, що встановлення факту дійсності договору купівлі-продажу квартири від 29 листопада 1996 році укладеного та зареєстрованого на товарній біржі « Правобережний» не може бути вирішено в окремому провадженні, оскільки воно не є юридичним фактом, а вирішує порядок застосування норм права, тобто вирішує спір про право, і може бути вирішено лише в позовному провадженні. Інші вимоги заяви про встановлення належності їй свідоцтва про право власності на житло, договору купівлі-продажу, державного акту на право власності на земельну ділянку обумовлена не допущеними помилками при їх виданні, оскільки у вказаних документах зазначено її по батькові « ОСОБА_1 » відповідно до паспорту серія НОМЕР_4 , виданого 18 грудня 1997 року. Надалі, у зв`язку із зміною заявника по батькові за її ініціативою, вона отримала паспорт громадянина України № НОМЕР_5 від 31 серпня 2022 року, де її по батькові зазначено « ОСОБА_1 ». В такому випадку документом, що підтверджує належність ОСОБА_1 свідоцтв, договорів і державних актів на ім`я ОСОБА_1 , є актовий запис про зміну імені, прізвища, по батькові, або свідоцтво про зміну імені, прізвища, по батькові, тому підтвердження цієї обставини будь-якими іншими засобами, зокрема шляхом встановлення факту, що має юридичне зачення не є необхідним. Матеріали заяви ОСОБА_1 не містять відомостей на підтвердження того, що остання позбавлена в позасудовому порядку, підтвердити їй належність вищезазначених документів. Посилання ОСОБА_1 на те, що помилку ( описку) допущено в її первинному паспорті, то згідно ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, та ін, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлення Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 10 серпня 2022 року, на звернення ОСОБА_1 щодо виправлення помилки у паспорті громадянина України зразка 1994 року, зазначено, що для обміну паспорта їй необхідно звернутися до будь-якого діючого територіального підрозділу УДМС Ураїни в Запорізькій області (а.с.11).

Відповідно до листа Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Хортицького відділу у місті Запоріжжі від 10 вересня 2022 року, на звернення ОСОБА_1 відносно зміни паспорта повідомляють, що паспорт громадянина України є безконтактним електронним носієм (ID-картка) № НОМЕР_5 від 31 серпня 2022 року, орган, що видав-2315 був замінений у зв`язку зі зміною по батькові з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 на підставі паспорта серії НОМЕР_4 , виданим Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 18 грудня 1997 року (а.с.12).

Відповідно до копії паспорту громадянина України з безконтактним носієм (ID-картка) від 31 серпня 2022 року № НОМЕР_5 , зазначено прізвище, імя та по батькові заявниці « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Благовіщенка, Кам`янко -Дніпровський район Запорізької області (а.с.13), що також підтверджується Довідкою про внесення відостей до єдиного державного демографічного реєстру, сформованого 09 вересня 2022 року за №1 (а.с.14).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 виданого 18 грудня 1997 року на ім`я « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Благовіщенка, К-Дніпровський район Запорізької області (а.с.15).

Відповіддно до копії картки фізичної особи - платника податків Хортицька МДПІ м. Запоріжжя « ОСОБА_1 » одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , наданий Державною податковою адміністрацією України 23 січня 2004 року (а.с.15 на звороті).

Відповідно до Довідки № 04-28/6-9305 від 18 листопада 2020 року, за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженка Запорізької області с. Благовіщенка, район К-Дніпровський, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.16).

Відповідно до Свідоцтва про народження, виданого повторно на російській мові, 20 травня 1949 року , серія НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася заявниця « ОСОБА_1 », батьком якої є « ОСОБА_5 », про що зроблено відповідний актовий запис №20 (а.с.17).

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , виданого на українській мові « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_1 » уклали шлюб, після якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 », про що зроблено відповідний актовий запис №1669 (а.с.17).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого на російській мові, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер « ОСОБА_5 », про що зроблено відповідний актовий запис № 34 (а.с.18).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народився « ОСОБА_9 », матір`ю якого записано « ОСОБА_1 », актовий запис № 2266 (а.с.19).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася « ОСОБА_10 », матір`ю якої записано « ОСОБА_1 », актовий запис № 778 (а.с.19).

Відповідно до Реєстраційного посвідчення, видане Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03 грудня 1996 року на російській мові, квартира АДРЕСА_2 належить « ОСОБА_1 », на підставі договору купівлі-продажу зареєстрований Запорізькой товарной біржою «Правобережная» 29 листопада 1996 року, записано в реєстрову книгу за №259 р№37359 (а.с.21).

Відповідно до договору купівлі-продажу Запорізької товарної біржі «Правобережная» від 29 листопада 1996 року виданого на російській мові, квартиру АДРЕСА_2 належить « ОСОБА_1 » (а.с.22), Орендним підприємством «Запоріжське міське бюро технічної інвентаризації» видано Технічний паспорт складений 23 жовтня 1996 року (а.с.23-24).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 2006 року № НОМЕР_1 , виданого Хортицькою районною адміністрацією, на українській мові « ОСОБА_1 » на праві спільної часткової власності в розмірі 1/3 частки належить квартира АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Орендне підприємство «Запоріжське міське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07 липня 2006 року реєстраційний номер №15322517 (а.с.25,26).

Відповід до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 08 вересня 2008 року серіх ЯЕ №056665, виданого на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 грудня 2007 року по справі №2-1964, на українській мові « ОСОБА_1 » є власником земельної ділянки № НОМЕР_3 площею 0,06 га у СТ «Весна» Долинської сільської ради (а.с.27).

Відповідно до рішення Заопрізького районного суду Запорізької області від 12 грудня 2007 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на земельну ділянку у справі «1-1964/2007, задоволено. Визнано дійсною угоду купівлі-продажу земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,06 га, розташованої на території Долинської сільської Ради Запорізького району Запорізької області, с. Новослобідка, с/т Весна, укладену між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 . Визнано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,06 га, розташованою на території Долинської сільської Ради Запорізького району Заопрізької області с. Новослобідка. с/т Весна. Рішення набрало законної сили 24 грудня 2007 року (а.с.28).

Відповідно до листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 30 вересня 2022 року № Т-396-х про розгляд звернення (а.с.29).

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 07 листопада 2022 року, адресованого ОСОБА_1 на її заяву від 30 вереся 2022 року про внесення змін до державного акту в частині зміни по батькові, з 01 січня 2013 року, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а тому до державних актів на право власності чи постійного користування на земельну ділянку, які були видані раніше, зміни не вносяться (а.с.30).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У силу приписів ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів

Таким чином визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 29 червня 2022 року у справі № 205/6338/21 (провадження № 61-19306св21).

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 в частині вимоги про встановлення факту дійсності договору купівлі-продажу квартири від 29 листопада 1996 року укладеного та зреєстрованого на товарній біржі «Правобережний» не підлягає розгляду в окремому провадженні, а повина вирішуватися в позовному провадженні, оскільки вбачається спір про право. При цьому ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду з позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

Що стосується висновків суду, що вимоги заяви щодо встановлення факту належності правовстановлюючих документів повинні розглядатися в позасудовому порядку, оскільки законом визначено інший порядок їх встановлення, в такому випадку документом, що підтверджує належність ОСОБА_1 свідоцтв, договорів, державних актів, є актовий запис про зміну імені, прізвища, по батькові, або свідоцтв про зміну, імені, прізвища, по батькові, то колегія суддів не погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що в первісному та дійсному записі актів громадського стану про народження від 29 червня 1946 року № 20 та в свідоцтві про народження ОСОБА_1 ( серія НОМЕР_7 ) була правильно вказано по батькові - « ОСОБА_1 ». Виходячи із українського правопису імен, не існує ім`я- « ОСОБА_1 », а існує ім`я « ОСОБА_1 », а тому жінка по батькові - ОСОБА_1 . Батька заявниці звали ОСОБА_1 , що і було записано у всіх його документах, а також було враховано та записано у свідоцтвах про народження заявниці, про її одруження, про народження її дітей ( а.с.17-20).

Оскільки помилка «по батькові» (в паспорті було вказано ОСОБА_1 ) потягла за собою суттєву розбіжність з іншими ідентифікуючими документами заявниці, її було виправлено шляхом заміни паспорта, що підтверджується листами Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 10 серпня 2022 року № Т-26/6/2301-22/2301.2.3/194-22 щодо виправлення помилки та Хортицького відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 10 вересня 2022 року № 2315-221/2315.1-22, ОСОБА_1 було видано паспорт громадянина України з безконтактним носієм (ІD- картка) від 31 серпня 2022 року № НОМЕР_5 в якому по батькові відповідає по батькові , вказаному у свідоцтві про народження заявниці, а саме « ОСОБА_1 ».

При цьому, на даний час у правоустановлюючих документах так і залишається невиправленими дані по батькові ОСОБА_1 « ОСОБА_1 », що перешкоджає останній внести виправленні дані до відповідних реєстрів речових прав на нерухоме майно, що також перешкоджає їй влолодіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, оскільки «по батькові» в них різняться від даних чинного її паспорта та свідоцтва про її народження, а отримати нові правоустановлюючі документи з виправлення «по батькові» є неможливим, що підтверджується письмовими повідомленнями відповідями, що надали заінтересовані особи, які містяться в матеріалах справи.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правоустановлюючих докумекнтів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Водночас, суд першої інстанції зазначеного не врахував та прийшов до помилкового висновку відмовляючи у відкриття провадження у справі в цій частині вимог ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу не можна вважати законною та обгрунтованою, тому вона підлягає скасуванню в частині відмови у відкритті провадження у справі щодо вимог ОСОБА_1 про встановлення факту належності правоустановлюючих документів з направлянням справи в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу слід залишити без змін.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та ІІІереметьєв проти України", пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі "Меньшакова проти України").

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року К" 18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Краска проти Швейцарії" від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Каплунової Світлани Михайлівни задовольнити частково.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про встановлення фактів, що мають юридичне значення скасувати в частині відмови у відкритті провадження щодо вимог ОСОБА_1 про встановлення факту належності правоустановлюючих документів, та в цій частині справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 26 січня 2023 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.