Житомирський апеляційний суд
Справа №277/661/23 Головуючий у 1-й інст. Греська В.А.
Категорія 88 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу № 277/661/23 за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, заміну опікуна та встановлення над нею опіки та призначення опікуна, заінтересована особа Орган опіки та піклування Ємільчинської селищної ради

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Греська В.Є. у смт. Ємільчино

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із названою заявою та просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановити над нею опіку, замінивши їй опікуна, та призначити його її опікуном.

В обгрунтування заяви вказав, що ОСОБА_3 є його рідною тіткою. Вона є інвалідом першої групи з дитинства внаслідок психічного розладу та потребує постійного догляду. Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.05.2018 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано недієздатною, призначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник вказав, що на даний час ОСОБА_4 не може здійснювати догляд за ОСОБА_3 , оскільки вона є інвалідом ІІІ групи, їй протипоказана тяжка фізична праця. На теперішній час він піклується про тітку, проживає разом із нею, доглядає її, а також має всі можливості виконувати обов`язки опікуна.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2023 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 - недієздатною. Звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Недієздатну ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , передано Органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради для подальшого її влаштування, вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуна над нею, а також збереження належного їй на праві власності майна. У решті заявлених вимог відмовлено за безпідставністю. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог заяви в повному обсязі.

Зазначає, що рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.05.2018 у справі № 277/191/18 носить абсолютний характер, не переглянуте, не скасоване та не змінене. Повторне або подвійне визнання недієздатною особи законом не передбачено. Наголошує, що оскаржуваним на даний час рішенням суд не звільнив ОСОБА_4 від прав опікуна, а лише звільнив від обов`язків, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 300 ЦПК України, ч. 1 ст. 75 ЦК України. Крім того, суд не міг звільнити ОСОБА_4 від повноважень опікуна, зважаючи на зазначені положення закону, так як не було подано відповідної заяви. Наголошує, що законодавством не передбачено передавати недієздатних осіб органам опіки та піклування. Крім того не погоджується із висновком комісії опікунської ради щодо недоцільності призначення опікуном ОСОБА_1 . Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_1 має добрий стан здоров`я, не перебуває на медичних обліках, не притягувався до кримінальної відповідальності , майже весь час був працевлаштованим (поки не виникла нагальна потреба постійно доглядати за тіткою), має позитивну характеристику за місцем проживання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Адвокат Барановський І.І., який брав участь у справі в апеляційному суді в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі. Окрім того зазначив, що ОСОБА_4 заперечує проти звільнення її від повноважень опікуна, а ОСОБА_1 дбав про свою тітку, хоча фактично ще не був призначений опікуном.

Інші учасники справи до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно Висновку судово-психіатричного експерта №328-2023 від 04.07.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на глибоку розумову відсталість в ступені ідіотії з частими генералізованими судомними нападами, системним недорозвитком мовлення тяжкого ступеню. Ступінь наявної у ОСОБА_3 розумової відсталості на даний час настільки виражена, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 50-51).

Заявник ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 , свідоцтвом про одруження ОСОБА_4 , свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с.10-13).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади (а.с.15).

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.05.2018 у справі № 277/191/18 визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку с. Миколаївка Ємільчинського району Житомирської області - недієздатною. Призначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану в АДРЕСА_2 , проживаючу в АДРЕСА_3 , опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Із довідки Миколаївського старостинського округу Ємільчинської селищної ради №333 від 17.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає разом з тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідом 1 групи, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 №38 від 18.05.2023 року, складеним Миколаївським старостинським округом (а.с.20).

Довідкою Ємільчинської ЛКК №243 від 24.05.2023 підтверджується, що ОСОБА_1 за станом здоров`я може здійснювати догляд за сторонньою особою (а.с.22).

Рішенням виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради Житомирської області від 13.10.2023 №149 затверджено Висновок про недоцільність призначення опікуном ОСОБА_1 (а.с.40).

Згідно вказаного Висновку опікунською радою Ємільчинської селищної ради було розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання йому висновку щодо доцільності виконувати ним опікунські обов`язки відносно повнолітньої недієздатної ОСОБА_3 . Під час проведення обстеження матеріально-побутових умов проживання заявника з ОСОБА_3 виявлено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 проживають у приватному будинку, який належить останній. В будинку відсутнє водопостачання, водовідведення. В кімнатах відчувається важкий неприємний запах, житлові кімнати не провітрені. В будинку давно не мита підлога, брудний одяг, брудна постільна білизна. Приготування їжі ОСОБА_1 здійснює у літній кухні, де санітарні умови незадовільні. У травні 2023 року ОСОБА_1 звільнений за згодою сторін з Локомотивного Депо Дарниця ДТГО «Південно-Західна залізниця» та на даний час не працює, власного доходу немає. Зі слів ОСОБА_1 він з ОСОБА_3 проживають за рахунок щомісячної державної соціальної допомоги, які виплачуються сестрі останньої ОСОБА_4 , яка виконувала опікунські обов`язки над ОСОБА_3 з 2018 року та перебуває за кордоном. Комісією був встановлений факт недбалого догляду зі сторони ОСОБА_1 відносно недієздатної ОСОБА_3 . Під час перевірки ОСОБА_3 сиділа на ліжку на вулиці на брудному матраці, пристеленому лахміттям, одягнена в обрізані по коліна штани, які просвічувалися, легеньку розтягнену кофтину. Сама ОСОБА_3 була нерозчесана, немита. Під час обстеження приготовленої їжі не виявлено, на столі у літній кухні лежали закуплені куряче м`ясо, рис, хліб. Підсобного господарства ОСОБА_1 не утримує. Опікунська рада вважає за неможливе виконувати ОСОБА_1 опікунські обов`язки відносно недієздатної ОСОБА_3 та недоцільність призначення опікуном ОСОБА_1 над нею, оскільки ОСОБА_1 не спроможний забезпечити ОСОБА_3 належні для проживання умови (а.с.41-42).

Відповідно до ксерокопії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №587740 ОСОБА_4 з 10.12.2021 року встановлено третю групу інвалідності загального захворювання на строк до 01.01.2024 року (а.с.18).

Висновком №78 засідання ЛКК КНП «Олевська ЦЛ» ОМР від 04.07.2023 року стверджується, що ОСОБА_4 за станом здоров`я не може здійснювати сторонній догляд за інвалідом 1 групи. Протипоказано фізичне та психоемоційне навантаження (а.с.47).

Із листа від 22.06.2023 №1764/238 Ємільчинської селищної ради, як органу опіки та піклування, вбачається, що Ємільчинська селищна рада вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано фактичних доказів, які б свідчили про неможливість діючого опікуна ОСОБА_4 в подальшому здійснювати опіку над ОСОБА_3 або доказів ухилення чи відмови від виконання ОСОБА_4 обов`язків опікуна. Зазначено, що важка фізична праця це робота, пов`язана з постійними пересуваннями, переміщеннями і перенесенням значних вантажів, яка потребує великих фізичних зусиль і значних загальних енергозатрат. Докази виконання важкої фізичної праці опікуном ОСОБА_4 при здійсненні нею опіки над ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні (а.с.37).

Розглядаючи заяву, місцевий суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 за станом здоров`я не може здійснювати обов`язки опікуна над ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , який є рідним племінником недієздатної ОСОБА_3 та виявив бажання бути опікуном останньої, за висновком опікунської ради не спроможний забезпечити ОСОБА_3 належні для проживання умови та виконувати опікунські обов`язки відносно неї, суд дійшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неможливість призначення заявника опікуном над недієздатною ОСОБА_3 .

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо визнання ОСОБА_3 недієздатною.

Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

У пункті 1 частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу(частина 1 статті 298 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно зі статтею 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема психічний стан особи.

Статтею 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системний аналіз норм свідчить, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, зокрема висновок експертизи, які ґрунтуються на припущеннях.

При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерту необхідно дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений.

Із висновку судово-психіатричного експерта №328-2023 від 04.07.2023 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на глибоку розумову відсталість в ступені ідіотії з частими генералізованими судомними нападами, системним недорозвитком мовлення тяжкого ступеню. Ступінь наявної у ОСОБА_3 розумової відсталості на даний час настільки виражена, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 50-51).

Виходячи із наведеного, з урахуванням наданих сторонами доказів, висновку експертизи, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатною, оскільки належними та допустимими доказами підтверджено наявність хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.05.2018 у справі № 277/191/18 носить абсолютний характер, не переглянуте, не скасоване та не змінене, а тому повторне або подвійне визнання недієздатною особи законом не передбачено не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Щодо встановлення опіки, звільнення від обов`язків опікуна.

Як передбачено ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Вимогами ст. 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з ч. 1ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Ст. 62 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно ст. 63 ЦК України, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, за її письмовою заявою; опікун призначається при можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21).

Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад (пункт 1.3. Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 від 26.05.99, далі - також Правила).

Органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації: вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування (пункт 1.7. Правил).

Рішення органів опіки і піклування про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені в установленому законом порядку (пункт 1.8. Правил).

Системний аналіз норм ЦК України, Правил свідчить, що саме відповідний Орган опіки вирішує питання про встановлення і припинення опіки та піклування, а також приймає рішення про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків. Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному Органові опіки стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування. За наявності документів визначених пунктом 3.3. Правил, зокрема й рішення суду про визнання особи недієздатною для безпосереднього здійснення опіки Орган опіки призначає конкретного опікуна.

Опікуном може бути лише фізична особа за умови подання письмової заяви. Водночас, якщо особі, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, опікун або піклувальник у встановленому законом порядку не призначений, то виконання обов`язків опікунів та піклувальників від імені держави здійснює зазначена установа в особі керівника зазначеної установи.

Крім того, зміст наведених вище норм Закону свідчить про те, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Таке подання має бути обґрунтованим і оформлюватися за наявності документів визначених пунктом 3.3. Правил, й у разі неможливості за певних причин відповідним органом опіки та піклування прийняти рішення про опіку самостійно.

Відтак, в разі визнання особи недієздатною, суд встановлює опіку над такою особою та призначає опікуна тільки за обґрунтованим поданням органу опіки та піклування до якого мають долучатися відповідні документи, які стали підставою для його оформлення та подання до суду.

Ураховуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та відсутність у матеріалах справи подання та/або висновку органу опіки та піклування щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над тіткою ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову заявнику в задоволенні таких вимог, оскільки відсутність цього подання унеможливлює вирішення судом вказаного питання, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

Навпаки Висновком опікунської ради при виконавчому комітеті Ємільчинської селищної ради від 13.10.2023 підтверджено недоцільність призначення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою с. Миколаївка Звягельського району Житомирської області (а.с.41-42).

Відповідно до ч. 1ст. 75 ЦК України, суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника.

Згідно ч. 2 ст.300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.05.2018 у справі № 277/191/18 призначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану в АДРЕСА_2 , опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 або орган опіки та піклування зверталися до суду із заявою про звільнення її від обов`язків опікуна ОСОБА_3 .

Отже, заявник не подав до суду доказів того, що Органом опіки оформлювалося відповідне обґрунтоване подання про доцільність звільнення ОСОБА_4 від прав та обов`язків опікуна та призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_3 . Крім того, сама ОСОБА_4 не зверталася із відповідною заявою, а тому суд має діяти в межах, які визначені законом та не має самостійно (на власний розсуд) перебирати на себе повноваження Органу опіки, який повинен своїм рішенням вирішувати питання про встановлення, припинення опіки і призначення опікунів.

До того ж ОСОБА_4 не була залучена до розгляду цієї справи.

Відповідно до п.5.4. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України

від 26 травня 1999 р. N 34/166/131/88 опіка припиняється: після досягнення неповнолітніми п`ятнадцяти років, за винятком випадків, коли вони будуть в установленому порядку визнані недієздатними внаслідок психічних захворювань; у разі повернення неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, на виховання батькам; у разі одужання або значного поліпшення здоров`я особи, яка була визнана недієздатною, і відновлення судом її дієздатності; унаслідок смерті підопічного; унаслідок смерті опікуна. За підстав, зазначених у цьому пункті, крім досягнення неповнолітнім п`ятнадцяти років, а також у разі смерті підопічного опіка припиняється за рішенням органу опіки та піклування.

В будь-якому випадку, положення зазначених Правил встановлено, що рішення про припинення опіки чи піклування виносить орган опіки та піклування.

Крім того, колегія суддів зауважує, що інтереси підопічної особи можуть бути захищені відповідно до норми ст. 79 ЦК України: шляхом оскарження дій опікуна заінтересованою особою, в тому числі родичами підопічного, до органу опіки та піклування або до суду. Рішення органу опіки та піклування може бути оскаржено до відповідного органу, якому підпорядкований орган опіки та піклування, або до суду, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині не заслуговують на увагу.

Колегія суддів у цьому контексті зважає на те, що заявник вправі ініціювати звільнення призначеного судом опікуна у визначеному вище порядку, згідно якому за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Виходячи з аналізу наведених норм права, вирішуючи питання про призначення опіки суд не діє самостійно, а приймає рішення на підставі подання органу опіки та піклування за його заявою чи заявою особи, призначеної піклувальником або опікуном.

Повноваження звернення до суду щодо заміни опікуна згідно чинного законодавства покладаються на орган опіки та піклування, який вирішував питання щодо призначення первісного опікуна над недієздатною особою.

Матеріалами справи підтверджено, що Ємільчинська селищна рада, діючи як орган опіки та піклування, вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано фактичних доказів, які б свідчили про неможливість діючого опікуна ОСОБА_4 в подальшому здійснювати опіку над ОСОБА_3 або доказів ухилення чи відмови від виконання ОСОБА_4 обов`язків опікуна. Ємільчинська сільська рада зазначає, що важка фізична праця це робота, пов`язана з постійними пересуваннями, переміщеннями і перенесенням значних вантажів, яка потребує великих фізичних зусиль і значних загальних енергозатрат. Докази виконання важкої фізичної праці опікуном ОСОБА_4 при здійсненні нею опіки над ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні (а.с.37).

З пояснень представника ОСОБА_1 адвоката Барановського І.І. в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 також заперечує щодо звільнення її від повноважень опікуна. Заяви ОСОБА_4 про звільнення її від повноважень опікуна матеріали справи не містять.

А тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передачі недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 Органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради для подальшого її влаштування, вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуна над нею, а також збереження належного їй на праві власності майна, підлягає скасуванню.

Колегія суддів наголошує, що для вирішення вказаних питань законом передбачена спеціальна процедура, а тому суд вирішуючи заяву припустився помилки.

Визнання фізичної особи ОСОБА_3 недієздатною та відмова у встановленні над нею опіки ОСОБА_1 у цій справі не суперечить висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 30 червня 2022 року, справа № 552/3443/20 (провадження № 61-15239св21).

До того ж встановлено, що опікуном над недієздатною ОСОБА_3 є її сестра ОСОБА_4 , яка заяву про звільнення її від повноважень опікуна не подавала та Орган опіки та піклування Ємільчинської селищної ради не оформлював відповідного подання про доцільність звільнення ОСОБА_4 від прав та обов`язків опікуна.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню в частині вирішення вимог про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передачі недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 - Органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради для подальшого її влаштування, вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуна над нею, а також збереження належного їй на праві власності майна.

В решті рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2023 року скасувати в частині вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передачі недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 - Органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради для подальшого її влаштування, вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуна над нею, а також збереження належного їй на праві власності майна.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.12.2023.

Головуючий Судді