Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/70/23
УХВАЛА

16 січня 2023 року смт. Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Лабай О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Городківської сільської ради про визнання права на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є звернулася до суду із позовною до Городківської сільської ради про визнання права на спадщину за заповітом.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 покликається на те, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті прабаби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 2,6177 га, розташована на території Гарячківської сільської ради Крижопільського району. На даний час має намір оформити спадщину, однак відсутні оригінали правовстановлюючих документів, місце знаходження яких невідоме.

Так, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Крім того, як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно приписів ч. 4 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Отже, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. У протилежному випадку дії нотаріуса можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку.

Таким чином, позивачу необхідно на підтвердження позовних вимог і наявності правового характеру спору (наявності спору про право) надати суду саме постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже законом встановлено перелік інформації, яка має бути надана позивачем суду до часу відкриття провадження в справі, оскільки впливає на реалізацію функції щодо відкриття провадження.

Проте представником позивача до позовної заяви постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не надано, у позовні заяві заначено, що при зверненні до приватного нотаріуса Тульчинського нотаріального округу Питель М.С. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, про що відповідна довідка готується нотаріусом та буде подана у підготовчому засіданні.

А тому суд вважає, що в матеріалах цивільної справи відсутня належна постанова нотаріуса про відмову у вчиненні оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку по причині яка зазначена позивачем у своїй позовній заяві.

За таких обставин позивач, ставлячи питання про визнання за ним у судовому порядку права власності на майно у порядку спадкування, має вказати на правові підстави її звернення саме до суду з подібною вимогою, - має надати до суду відомості про об`єктивну неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане майно та надати письмову відмову (постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії) нотаріуса у видачі такого свідоцтва з вказівкою на підстави такої відмови, підтверджень про неможливість оформлення права на спадщину позивачем не надано.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз`яснено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", у спорах про спадкове право відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що зв`язку з необхідністю встановлення коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 доцільним є витребування відомостей про спадкову справу після смерті ОСОБА_2 .

Проте позивачем в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не заначено, чи відомо позивачу про інших спадкоємців, чи є інші спадкоємці (діти, чоловік, внуки), які мають право на обов`язкову частку у спадщині та проживали разом з ним (спадкодавцем) постійно на час відкриття спадщини (на час смерті) і таким чином прийняли спадщину (відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України), якщо такі спадкоємці є, вони мають бути учасниками справи (для них має бути надано копію позовної заяви з додатками), а не обмежившись тільки матеріалами спадкової справи.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місцем перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Щодо місця знаходження юридичної особи, то місцем її знаходження відповідно до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені, а місцем проживання фізичної особи - підприємця є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв`язок із фізичною особою - підприємцем.

Таким чином підсудність щодо фізичної особи встановлюється за зареєстрованим місцем проживання чи перебування фізичної особи відповідно до статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні", а щодо юридичної особи визначається за її місцем знаходження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"

Оглядом даної позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 175 ч. 3 п. 2 ЦПК України, оскільки представник позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві не вказав повністю адресу позивача: назву вулиці та номер будинку, та представник позивача в позовній заяві обмежився вказівкою, щодо себе тільки номером телефону без вказівки повної поштової адреси свого місцезнаходження.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В зв`язку з викладеним позовну заяву необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк для виправлення її недоліків.

Керуючись ст. 175, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Городківської сільської ради про визнання права на спадщину за заповітом, залишити без руху, а позивачу надати строк - десять дні з дня отримання копії ухвали суду для виправлення недоліків позову.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимоги суду в установлений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: