РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Зосименка О.М.,

при секретарі Стелюті М.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Житомирський обласний лікувально-санаторний центр захисту дитячого та дорослого населення "Дениші" Житомирської обласної ради про стягнення заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди,

установив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення «Дениші» Житомирької обласної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2022р. по червень 2023 року у сумі 23 560,90 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 21 765 гррн.95 коп., моральної шкоди у сумі 26 800грн.

В обґрунтування позову вказала, що 16.06.2023 року звільнена відповідачем за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Трудову книжку отримала у день звільнення, а розрахунок на день звільнення відповідачем не здійснено. Згідно довідки від 15.08.2023 року № 322 заборгованість по зарплаті складає 27 560 грн. 90 коп. (грудень 2022 р. 5 297,51 грн. січень 2023 р. за свій рахунок лютий 2023 р. за свій рахунок березень 2023 р. за свій рахунок квітень 2023 р.-5 131,87 грн. травень 2023 р. 6 037,50 грн. червень 2023 р. 11 094,02 грн.), 16.08.2023 року на зарплатну картку було перераховано кошти в сумі 4 000,00 грн. Згідно ст.. 237-1 Кзот України відповідач зобов`язаний відшкодувати моральний збиток у розмірі 26 800 грн. грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.06.2023р. по 01.09.2023р. 21 765,95 грн. (286,39 х 76 робочих днів).

У відзиві на позов, відповідач заперечив щодо позову вказавши, що наказом КП ЖОЛСЦРЗ «Дениші» від 16.06.2023 року № 51-3, було звільнено ОСОБА_2 сестру медичну (брата медичного) кардіоревматологічного відділення, 16.06.2023 року, за власним бажанням ст..38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Станом на 01.07.2023 року заборгованість з виплати заробітної плати склала 27 560,90 грн. без врахування податків і зборів. Відповідачем в подальшому було перераховано позивачу грошові кошти зі сплати заборгованості, а саме: 16.08.2023 4 000,00 грн., 30.08.2023 року 1000,00 грн., 12.09.2023 року 1000,00 грн.; 18.09.2023 року 4000,00 грн., тому станом на 01.10.2023 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 складає 17 560,90 грн. без врахування податків і зборів.

КП ЖОЛСЦРЗ «Дениші» не погоджується із визначеним розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та вважає, що відсутні підстави для виплати нарахованої компенсації за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку, оскільки внаслідок війни кількість пацієнтів зменшилася, на підприємстві виникла складна фінансова ситуація та велика заборгованість зі сплати заробітної плати, крім того ТПП засвідчила факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме військової агресії Російської Федерації проти України з 24.02.2022р. та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022р. до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. Тому затримка виплати обумовлена наслідками дії обставин непереборної сили.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав що заборгованість із заробітної плати виплачена.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом Комунального підприємства радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення «Дениші» Житомирької обласної ради від 16.06.2023 року № 51-3 звільнено ОСОБА_2 сестру медичну (брата медичного) кардіоревматологічного відділення, 16.06.2023 року, за власним бажанням ст..38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Виплатити ОСОБА_2 компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 36 календарних днів.

Згідно довідки від 15.08.2023 року № 322 заборгованість по зарплаті складає 27 560 грн. 90 коп. (грудень 2022 р. 5 297,51 грн. січень 2023 р. за свій рахунок лютий 2023 р. за свій рахунок березень 2023 р. за свій рахунок, квітень 2023 р.-5 131,87 грн., травень 2023 р. 6 037,50 грн. червень 2023 р. 11 094,02 грн.).

Як вбачається із банківської виписки, відповідачем перераховано позивачу грошові кошти зі сплати заборгованості, а саме: 16.08.2023 4 000,00 грн., 30.08.2023 року 1000,00 грн., 12.09.2023 року 1000,00 грн.; 18.09.2023 року 4000,00 грн., тому станом на 01.10.2023 року заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2 складає 17 560,90 грн. без врахування податків і зборів. (квітень 2023 року 429,38 грн.; травень 2023 року 6037,50 грн.; червень 2023 року 11094,02 грн. (оплата по окладу 3293,18 грн. компенсація відпустки 7800,84 грн.).

Як вбачається із банківської виписки від 13.11.2023р. відповідачем було перераховано на рахунок ОСОБА_2 залишок боргу по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 17 560,90 гри., а саме: 10.10.2023 року 1 500.00 гри.; 17.10.2023 року 1 000.00 гри.: 07.11.2023 року 2 000.00 грн.; 13.11.2023 року 13 060,90 грн.

Таким чином заборгованість у відповідача відсутня заборгованість з виплати заробітної плати позивачу, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2022р. по червень 2023 року у сумі 23 560,90 грн. слід відмовити.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України « Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 47 КЗпП України передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У частині 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України « Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Згідно зі статтею 10 Закону України « Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок введення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до статті 14-1 Закону України « Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Сертифікат про форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №905/857/10 зазначила, що заробітна плата є відповідальністю в розумінні статті 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили.

Вказане свідчить про те, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили ( форс-мажору), як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання ( неналежне виконання) зобов`язань,- це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону України « Про торгово-промислові палати в Україні».

Водночас, обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили ( форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема, висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо ( статті 82 ЦПК України).

Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням встановлених обставин справи та наявних доказів. Роботодавцю необхідно довести настання обставин непереборної сили, які б свідчили про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу, які належать йому при звільненні, у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України.

Відповідно до положень статті 263 ЦК України непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Обставини непереборної сили ( форс-мажорні обставини) - це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією із сторін, незалежно від її волевиявлення і контролю. Такі обставини є непереборними навіть за умови застосування усіх можливих та адекватних заходів, спрямованих на їх запобігання.

Позивачем надано лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. за №2024/02.0-7.1 яким ТПП засвідчила факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме військової агресії Російської Федерації проти України з 24.02.2022р. та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022р. до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (а.с. 39).

Згідно довідки Комунального підприємства радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення «Дениші» Житомирької обласної ради від 04.10.2023р. станом на 01.06.2023р заборгованість підприємства по заробітній платі складає: 10151720,93 грн.

Отже, суд дійшов висновку, затримка у виплаті заробітної плати спричинена погіршенням стану платника, спричиненого і наслідками дії обставин непереборної сили, настання якої засвідчено Торгово-промисловою палатою України, яка засвідчила, що внаслідок військової агресії виконання суб`єктами господарської діяльності своїх зобов`язань, які виникли в силу закону або договору стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин та що зазначені обставини з 24.02.2022р. до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з підприємства середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди за затримку виплати заробітної плати.

Керуючись ст. 259 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 26.12.2023 року.

Суддя О.М. Зосименко