Житомирський апеляційний суд
Справа №287/122/22 Головуючий у 1-й інст. Винар Л.В.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Руденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі

цивільну справу №287/122/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою через адвоката Ткачук Тамілу Андріївну,

на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Винара Л.В. у м.Олевську,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн від заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовувала тим, що 17 січня 2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Вони із відповідачем мають спільних дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із нею. Діти перебувають на повному її утриманні. Вона неодноразово зверталася до відповідача за допомогою, але добровільно він допомагати не бажає. Запевняє, що відповідач не є інвалідом, не страждає на тяжкі захворювання та має стабільний неофіційний дохід. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виконання обов`язку батьків з утримання своїх дітей та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними та, чи є в них кошти, достатні для утримання дітей. Вважає, що своїми діями ОСОБА_2 ігнорує обов`язок батька на утримання своїх малолітніх дітей, чим ставить її та дітей у скрутне матеріальне становище.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 січня 2022 року і до досягненнями ними повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 через адвоката Ткачук Тамілу Андріївну подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, зменшивши розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 1 400 грн на кожну дитину, щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2022 року і до досягнення ними повноліття.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2-ої групи та щомісяця отримує дохід у вигляді пенсії з інвалідності у розмірі 3 751,93 грн, а тому сплачувати по 3 000 грн на кожну дитину щомісяця можливості не має, адже сума стягнення перевищує розмір його щомісячної пенсії. Інших доходів відповідач не має. Дані обставини не були досліджені судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення незаконного рішення. Враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років та розмір місячного доходу батька дітей, вважає, що в даному випадку можливо стягувати мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який становить не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить при розгляді апеляційної скарги врахувати матеріальне становище позивача та зменшити розмір аліментів на утримання дітей. Враховуючи те, що відповідач не знав про розгляд справи та не мав можливості подати відзив на позовну заяву про стягнення аліментів в суді першої інстанції, всі докази додаються до апеляційної скарги.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та адвокат Ткачук Т.А. апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити, рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей з 3 000 грн до 1 400 грн на кожну дитину. ОСОБА_2 пояснив, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей, але сплачувати аліменти в розмірі 3 000 грн на кожну дитину не має можливості через скрутний матеріальний стан.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена завчасно належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 03 березня 2023 року судової повістки на 29 березня 2023 року (а.с.76). Про причини неявки не повідомила та клопотання про відкладення розгляду справи не спрямувала. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. За положеннями частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимогами частин першої та другої ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 січня 2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області за актовим записом №71, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Відповідно до довідки Олевської міської ради Житомирської області від 19 січня 2022 року №157 малолітні діти проживають разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

До апеляційної скарги долучені докази, які підтверджують щомісячні доходи відповідача та стан його здоров`я, а саме: копію довідки серії 12ААБ №537172, виданої Житомирською спеціалізованою міжрайонною МСЕК 03 квітня 2019 року, згідно з якою ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2-ої групи загального захворювання; копію пенсійного посвідчення особи з інвалідністю ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 12 липня 2012 року; копію довідки про доходи №886817, видану ПФУ в Житомирській області пенсіонеру ОСОБА_2 , згідно з якою останній отримує щомісяця пенсію по інвалідності в розмірі 3 751,93 грн; копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 12 жовтня 2022 року.

Частинами другою та третьою ст.367 ЦПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ухвалою суду першої інстанції від 15 лютого 2022 року, розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с.14-15).

Водночас матеріали справи не містять доказів про обізнаність відповідача про розгляд справи судом першої інстанції та вручення йому позовної заяви з додатками до неї, ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки, оскільки кореспонденція повернута поштою суду першої інстанції із посиланням на інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с.20). Загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні.

Окрім того, суд першої інстанції здійснював листування із відповідачем за збірною адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20), хоча позивач у позовній заяві вказувала адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_2 та адресу фактичного проживання: АДРЕСА_1 . Проте, із довідки МСЕК та апеляційної скарги вбачається, що місцем проживання відповідача є АДРЕСА_3 (а.с.41,51).

Необізнаність відповідача про розгляд справи судом першої інстанції позбавила його можливості реалізувати право надати суду першої інстанції докази у обґрунтування своєї позиції, тобто ті докази, які додані до апеляційної скарги. Колегія суддів у відповідності до частини третьої ст.367 ЦПК України приймає докази, додані до апеляційної скарги, до уваги під час апеляційного перегляду, оскільки встановлений винятковий випадок для такої дії.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 2022 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років був встановлений на рівні: з 01 січня 2 618 гривень, з 01 липня 2 744 гривень, з 01 грудня 2 833 гривень, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 2 833 гривень.

Частиною другою ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга ст.182 СК України).

Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи докази, додані до апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 , будучи особою з інвалідністю 2-ої групи загального захворювання у період з січня 2021 року по липень 2022 року отримував пенсію по інвалідності, щомісячний розмір якої коливався у межах із 3 081,97 грн до 3 751,93 грн (а.с.53).

Визначивши тверду грошову суму на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 та малолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі по 3 000 грн на кожного, суд першої інстанції врахував обов`язок відповідача утримувати своїх малолітніх дітей, але поза увагою суду залишилися докази щодо стану здоров`я ОСОБА_2 та розміру його доходу, який складає лише пенсію по інвалідності. Доказів, які б спростовували доходи відповідача, тобто його матеріальне становище, матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, з 3 000 грн до 2 000 грн на кожну дитину.

Окрім того, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю другої групи, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 992 грн 40 коп. підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині присуджених аліментів підлягає зміні, а в частині покладення на відповідача обов`язку щодо сплати в дохід держави судового збору скасуванню.

За положеннями п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376, 81-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через адвоката Ткачук Тамілу Андріївну, задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2022 року змінити, зменшивши розмір аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 3 000 грн до 2 000 грн на кожну дитину.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 992 грн 40 коп. скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: