У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 р.м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Першого відділу ДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) Бондар Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, заінтересована особа Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві його виїзду за межі України, встановлене постановою державного виконавця Центрального ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області (Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування заявлених вимог, покликається на те, що постановою державного виконавця Центрального ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області у виконавчому провадженні №30504868, від 05.11.2018 заявнику було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа №2-2185 виданого 30.11.2011 Замостянським районним судом м. Вінниця про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 21.09.2011.

Постанова виконавця мотивована наявністю у заявника заборгованості, яка виникла внаслідок ухилення від сплати аліментів.

Проте, заявник вказує, що про наявність вказаного виконавчого провадження і встановленої заборони він дізнався нещодавно, коли звернувся до прикордонної служби для вивозу матері за межі України. Також відповідач не знав про стягнення з нього аліментів, про них він дізнався недавно, через що не міг ухилятись від їх сплати. Заявник зазначає, що йому потрібно виїхати за кордон для супроводу тяжко хворої матері на лікування.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою.

13.12.2023 представник заінтересованої особи Першого відділу ДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) Бондар Н.С. надала відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти аргументів заявника. Так, зазначає, що на виконанні у відділі перебувають два виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 : № НОМЕР_1 про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісяччно та №59893416 про зміну розміру аліментів з 1000 грн. на 3000 грн., які об`єднані у зведене виконавче провадження №59893883. Твердження про те, що заявник не знав про стягнення з нього аліментів не відповідає дійсності, оскільки з матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що ОСОБА_1 07.03.2014 звертався до суду про перегляд заочного рішення, яким з нього було стягнуто аліменти. Заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 30.11.2023 становить 247033,026 грн., розмір штрафу - 123516,23 грн. та розмір виконавчого збору - 24703,33 грн. Заявник знав про існування щодо нього виконавчого провадження, оскільки звертався до відділу зі зверненнями, зокрема 01.12.2022 та 10.07.2023. (а.с.85-87)

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити, з підстав, зазначених у ній.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Першого відділу ДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) Бондар Н.С. заперечувала проти задоволення заяви, з підстав, викладених у відзиві. Крім цього, зазначила, що заявником обрано невірний спосіб захисту.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши заяву про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 19.10.2011 у справі №2-2185-2011 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину було задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утриманнясина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 21.09.2011 до досягнення дитиною повноліття. (а.с.20)

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист. (а.с.90)

На виконання виконавчого листа 21.12.2011 державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №30504868. (а.с. 93)

14.03.2014 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про перегляд заочного рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 19.10.2011 у справі №2-2185-2011. (а.с.28-30)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2014 справі №127/2-2185/2011 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 19.10.2011 у справі №2-2185-2011 залишено без задоволення. (а.с.67)

Вказана обставина спростовує твердження заявника про те, що він не знав, що у нього є зобов`язання по сплаті аліментів.

05.11.2018 головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Бондар Н.С. у виконавчому провадженні №30504868 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. (а.с.101) Постанова мотивована тим, що у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 4 місяці, і становить 81333,33 грн. Відповідно до постанови, вказане тимчасове обмеження встановлено до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Розмір заборгованості на момент винесення вказаної вище постанови підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №30504868. (а.с.100)

12.02.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист №127/28912/18, яким змінено розмір аліментів, що стягується на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.10.2011 по справі №2-2185/2011 зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 21.09.2011. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.107)

23.08.2019 на виконання вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Бондар Н.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59893416. (а.с.109)

23.08.2019 головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Бондар Н.С. було винесено постанову про про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №59893416, якою виконавчі провадження №30504868 та №59893416 було об`єднано у зведене виконавче провадження №59893883. (а.с.89)

01.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до Першого ВДВС м. Вінниця ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) з заявою, в якій просив зняти тимчасове обмеження у керування транспортним засобом. (а.с.98)

10.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Першого ВДВС м. Вінниця ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою, в якій просив визначити банківський рахунок, як поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. (а.с.99)

Вказане спростовує твердження заявника про те, що про існування виконавчого провадження він дізнався випадково, коли звернувся до Державної прикордонної служби.

Станом на 30.11.2023 заборгованість боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №59893416 становить158342,86 грн. (а.с.110)

Твердження заявника про те, що він виконує рішення Замостянського районного суду м. Вінниці та сплачує аліменти, на підтвердження чого ним було надано відповідні копії квитанцій (а.с.76) суд до уваги не бере, оскільки у розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні №59893416 (а.с.110), враховані здійснені заявником проплати, про які він зазначав в заяві, що свідчить про те, що ОСОБА_1 почав сплачувати аліменти лише з січня 2023 року, сплата здійснюється не в повному обсязі, і станом на 30.11.2023 заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому провадженню №59893416 становить158342,86 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини третьої статті 195 Сімейного кодексу України (далі СК України) розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1)про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, судом встановлено наявність у державного виконавця достатніх підстав для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а тому постанова про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 винесена в межах законодавчо наданих повноважень, є законною та обгрунтованою.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

У справі «Soeringvs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, судом було встановлено, що головний державний виконавець Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Бондар Н.С. при винесенні постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі у виконавчому провадженні №30504868, діяла правомірно, на підставі та в межах повноважень, у спосіб, визначений чинним законодавством.

Крім цього, згідно приписів ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі Україні знімається виконавцем лише за умови повного погашення заборгованості по аліментам. Враховуючи викладене, а також наявність у ОСОБА_1 станом на день розгляду справи заборгованості по сплаті аліментів, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відсутні.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яке було накладене постановою державного виконавця, в порядку ст.441 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, 5 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

З вказаної норми випливає, що суд за вмотивованою заявою боржника може скасувати лише те обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, яке було накладено судом.

При цьому, відповідно до п.1 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, чинне законодавство наділяє державного виконавця правом встановлювати обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановою, винесеною у виконавчому провадженні з виконання виконавчого документа про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1,5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27листопада 2018року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною; спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату; спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу; якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові; у тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту. Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).

Таким чином, заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яке було накладене постановою державного виконавця, в порядку ст.441 ЦПК України є неналежним способом захисту, оскільки в даному випадку порушені права заявника можуть бути відновлені лише шляхом звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 3, 76-81, 158, 441, 447 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18.12.2023.

Суддя