Провадження № 2/205/3474/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2023 року КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у своєму позові посилався на те, що з жовтня 2016 року по 2022 рік КП «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради надавало теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі до квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про склад сім`ї і зареєстрованих осіб зареєстрованими користувачами є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які користуються житлом і отримують послуги з теплопостачання за вказаною адресою для власних потреб. Відповідач, на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , свої зобов`язання належним чином не виконувала, за спожиту теплову енергію не сплачувала, у зв`язку з чим, станом на 01 серпня 2022 року заборгованість становила 33 371 грн. 12 коп., яку на підставі договору, укладеного між позивачем і ОСОБА_1 , було реструктуризовано на 12 місяців. Відповідач свої зобов`язання не виконує, заборгованість не сплачує. Станом на 01 серпня 2023 року заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію становить 33 401 грн. 43 коп. Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 54 440 грн. 43 коп., яка складається із заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 33 401 грн. 43 коп. та інфляційних втрат за період з 01 жовтня 2016 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 21 039 грн., а також судові витрати у сумі 2 684 грн. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, у відзиві на позовну заяву справу просила розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що 11 серпня 2022 року між нею і КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, а також погоджений графік платежів на 12 місяців по липень 2023 року. Умовами вказаного договору не визначено зобов`язання сплати інфляційних витрат. Укладений між сторонами договір змінив строки виконання зобов`язань, а підписання договору реструктуризації від 11 серпня 2022 року не свідчить про визнання відповідачем та переривання строків позовної давності в частині інфляційних втрат. Позивачем пропущено строк позовної давності в частині вимог про стягнення інфляційних втрат, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Порушення ОСОБА_1 платіжних зобов`язань є наслідком форс-мажорних обставин, оскільки з 24 лютого 2022 року і по теперішній час в Україні введено воєнний стан. Крім цього, позивачем не додано до матеріалів справи доказів, які би доводили фактичне надання послуг, затвердження графіків, розцінок, не долучено первинних документів. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради надає послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , за якою відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 4249 від 05 серпня 2022 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 (а.с. 6).

Згідно із договором про реструктуризацію та особовим рахунком відповідача ОСОБА_1 заборгованість відповідача перед КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради станом на 11 серпня 2023 року становить 33 371 грн. 12 коп.

Договір між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 про надання послуг теплопостачання не укладався.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (а.с. 15) здійснює економічну діяльність, зокрема, з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, а також неспеціалізовану оптову торгівлю, вантажний автомобільний транспорт, технічні випробування та дослідження та будівництво житлових і нежитлових будівель. Тобто, створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж, зокрема за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється і підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору.

Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляються на основі типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7, ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послу підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

Згідно з ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживача обов`язку щодо оплати наданих йому послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07 липня 2020 року висловлена правова позиція, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Позивач здійснював надання вказаних послуг за адресою проживання ОСОБА_1 , які вона отримувала та споживала, тому у неї виник обов`язок по сплаті за надані послуги.

За таких обставин, посилання відповідача на безпідставність позовних вимог через відсутність укладеного договору про надання послуг між нею і позивачем, а також ненадання КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради доказів надання послуг з постачання теплової енергії не заслуговують на увагу.

11 серпня 2022 року між КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради і ОСОБА_1 укладено договір № 156/2022/Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послугу з постачання теплової енергії (а.с. 7).

Відповідно до п. 2.3.1 договору № 156/2022/Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послугу з постачання теплової енергії від 11 серпня 2022 року ОСОБА_1 зобов`язалася забезпечити своєчасне погашення реструктуризованої заборгованості за послуги згідно з умовами, визначеними договором.

Згідно з додатком № 1 до вказаного договору оплата відповідачем мала здійснюватися рівними платежами у розмірі 2 780 грн. 93 коп. щомісячно з серпня 2022 року по липень 2023 року (а.с. 8).

Умовами п. 4.2 договору № 156/2022/Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послугу з постачання теплової енергії від 11 серпня 2022 року сторони погодили, що у разі несвоєчасного або не у повному обсязі внесення протягом трьох місяців ОСОБА_1 платежів з погашення розстроченої заборгованості, дія договору припиняється з першого числа місяця, наступного за розрахунковим.

ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, погашення заборгованості не здійснила.

З урахуванням положень п. 4.2 договору № 156/2022/Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послугу з постачання теплової енергії від 11 серпня 2022 року у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, станом на 27 вересня 2023 року (день звернення позивача з позовом до суду) договір припинений, тому посилання ОСОБА_1 на його умови в частині зміни строків виконання зобов`язання, невизнання нею наявності заборгованості перед позивачем та відсутність умов для нарахування інфляційних втрат є неспроможними та до уваги судом не беруться.

При цьому, право кредитора вимагати відшкодування інфляційних втрат визначається не умовами договору, погодженого сторонами, а передбачено чинною нормою законодавства, зокрема ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 67, ч. 1 ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 01 серпня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 33 401 грн. 43 коп. (а.с. 9-10).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У зв`язку з тим, що відповідачем фактично послуги, які надаються позивачем, споживаються, своєчасно їх оплату вона не здійснює, а законні підстави для звільнення від їх оплати відсутні, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію у розмірі 54 440 грн. 43 коп., з яких 33 401 грн. 43 коп. сума заборгованості, 21 039 грн. інфляційні втрати за період з 01 жовтня 2016 року по 23 лютого 2022 року.

Заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки згідно з наданого позивачем розрахунку про нарахування ОСОБА_1 частково сплачувала за надані послуги за період з грудня 2016 року по липень 2022 року, відповідно, строк позовної давності перервався, що узгоджується з положеннями ст. 264 ЦПК України.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, який триває до теперішнього часу, що вплинуло на зменшення розміру її доходів та має наслідком порушення виконання нею зобов`язань перед позивачем, оскільки з особового рахунку відповідача вбачається, що заборгованість виникла до введення в Україні воєнного стану та на 01 березня 2022 року її розмір складав 28 334 грн. 03 коп., що становить близько 83% від суми заборгованості, а відповідно до наданих відповідачем відомостей про її доходи за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2022 року розмір її доходу дозволяв належно виконувати зобов`язання зі сплати отриманої від позивача послуги з надання теплової енергії.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір.

Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради становить 57 124 грн. 43 коп. (54 440 грн. 43 коп. + 2 684 грн. = 57 124 грн. 43 коп.)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 67, ч. 1 ст. 68 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 625 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (, юридична адреса: 49081, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 29, оф. 504) заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2022 року у розмірі 54 440 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста сорок) гривень 43 коп., з яких 33 401 (тридцять три тисячі чотириста одна) гривня 43 коп. сума заборгованості, 21 039 (двадцять одна тисяча тридцять дев`ять) гривень інфляційні втрати за період з 01 жовтня 2016 року по 23 лютого 2022 року, а також судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні, а всього 57 124 (п`ятдесят сім тисяч сто двадцять чотири) гривні 43 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: