Справа № 635/3974/20
Провадження № 2/545/167/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Потетій А.Г.,

за участю секретаря: Явдоченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у якій, з урахуванням заяв про зміну підстав позову, просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою посилаючись на те, що

16.03.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Фрунзенським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 16 березня 2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 71.

22.04.2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено «Договір купівлі-продажу земельної ділянки», який посвідчено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1-849. Згідно даного договору останнім було придбано земельну ділянку загальним розміром 0,222 га., в тому числі цільовим призначенням - для будівництва індивідуального житлового будинку (присадибна ділянка) площею 0,15 га., кадастровий номер :00:006:0024, та для ведення особистого підсобного господарства - 0,072 га., кадастровий номер - :00:006:0025, що розташована на землях Березівської селищної ради Харківського району Харківської області, АДРЕСА_1 .

На передодні, на підставі Рішення виконавчого комітету Березівської селищної ради № 26 від 13.03.1997 року «Про перейменування частини вулиці Радгоспна в Колгоспну», виконавчим комітетом Березівської селищної ради було вирішено раніше існуючу земельну ділянку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , перейменувати на АДРЕСА_2 . В подальшому на підставі Рішення 5 сесії Березівської селищної ради Харківського району Харківської області «Про перейменування вулиць, провулків та площі селища Березівка» від 05.02.2016 року вулиця Колгоспна була перейменована на АДРЕСА_3 .

04.10.2010 року шлюб між Позивачем та ОСОБА_2 було припинено.

Під час розгляду справи № 2-2237/11 апеляційним судом Харківської області встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , була придбана під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а отже є спільним майном подружжя. Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2012 року, додаткового рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2014 року за Позивачем було визнано право приватної власності на 1/2 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 0,15 га з кадастровим № :00:006:0024 та 1/2 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 0,072 га. року з кадастровим № :00:006:0025.

21.07.2014 року Позивач зареєструвала своє право власності на вищевказані ділянки, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24762242 від 25.07.2014 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24762125 від 25.07.2014 року та Інформаційними довідками з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30.01.2018 року у справі № 635/8941/15-ц (додаток № 13) було:

виділено ОСОБА_1 в натурі 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_2 , розміром 0,15 га. з кадастровим № :00:006:0024;

виділено ОСОБА_1 в натурі 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_2 , розміром 0,072 га. з кадастровим № :00:006:0025;

виділено в натурі ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1110 кв. м., границя розподілу земельної ділянки проходить в такий спосіб: від червоної лінії по АДРЕСА_4 , розділивши огорожу на відрізки 15 м. та 15 м., далі під кутом 90 градусів, довжиною 74 м., що граничить з будинком АДРЕСА_4 ;

виділено в натурі ОСОБА_2 , земельну ділянку площею 1110 кв. м., границя розподілу земельної ділянки проходить в такий спосіб: від червоної лінії по АДРЕСА_4 , розділивши огорожу на відрізки 15 м. та 15 м., далі під кутом 90 градусів, довжиною 74 м., що граничить з будинком АДРЕСА_4 ;

припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,072 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тобто на підставі вище вказаного рішення були визначено межі та розташування земельних ділянок, які були виділені в натурі Позивачу та ОСОБА_2 в результаті поділу ділянок розміром 0,15 га. з кадастровим № :00:006:0024 та розміром 0,072 га. з кадастровим № :00:006:0025. Однак остаточно новостворені земельні ділянки ще не сформовано.

Проте ні на час звернення з позовом, ні наразі не присвоєно кадастрові номери новоствореним земельним ділянкам та не зареєстровано на них право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ні за будь-ким іншим. Це підтверджується Інформаційними довідками з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та скрін-шотом Публічної кадастрової карти України.

Отже новостворені земельні ділянки, які виникли в результаті виділення в натурі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Ѕ частин земельних ділянок розміром 0,15 га. з кадастровим № :00:006:0024 та розміром 0,072 га. з кадастровим №:00:006:0025, у встановленому законом порядку не є сформованими і їх межі не визначено, а тому їх власники можуть вільно користуватись обома ділянками, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак з того моменту, як позивач розлучилась, ОСОБА_2 та його співмешканка ОСОБА_3 стали вживати всіх можливих заходів для обмеження доступу ОСОБА_1 до земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3 , і таким чином стали чинити останній перешкоди у здійсненні нею її права володіння та користування земельними ділянками. Умисні протиправні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що спрямовані на порушення майнових прав позивача, виражені в наступному.

Ще до того, як ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на Ѕ частки земельних ділянок розміром 0,15 га. з кадастровим № :00:006:0024 та розміром 0,072 га. з кадастровим №:00:006:0025, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 переїхали проживати у будинок, який там розташований, після чого самовільно змінили замки від воріт та хвіртки, лише через які можна потрапити на територію цих ділянок, на неодноразові прохання ОСОБА_1 ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 не надавали та не надають ключі від цих замків, не відчиняють їй ні воріт, ні хвіртки, у доступі на територію земельних ділянок відмовляють, а іноді просто ігнорують.

ОСОБА_2 05.10.20220 року відчужив своє право власності на Ѕ частини вищевказаних ділянок своїй співмешканці ОСОБА_3 .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми умисними, протиправними діями протягом тривалого часу чинять позивачу перешкоди у користуванні належними їй Ѕ частинами земельних ділянок розміром 0,15 га. з кадастровим №:00:006:0024 та розміром 0,072 га. з кадастровим №:00:006:0025, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , що полягає в обмеженні доступу до них та їх самовільному зайнятті, чим порушують право власності ОСОБА_1 на ці земельні ділянки.

У зв`язку з цим позивачка вимушена звернутись до суду за захистом її права власності на земельні ділянки шляхом припинення вищевказаних протиправних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У відзиві на позов ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову, вважає обставини викладені у позовній заяві такими, що не відповідають дійсності, а докази такими, що не стосуються предмета доказування.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала прохала задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі проти задоволення позову заперечували.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, 16.03.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Фрунзенським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 16 березня 2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 71.

22.04.2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено «Договір купівлі-продажу земельної ділянки», який посвідчено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1-849. Згідно даного договору останнім було придбано земельну ділянку загальним розміром 0,222 га., в тому числі цільовим призначенням - для будівництва індивідуального житлового будинку (присадибна ділянка) площею 0,15 га., кадастровий номер :00:006:0024, та для ведення особистого підсобного господарства - 0,072 га., кадастровий номер - :00:006:0025, що розташована на землях Березівської селищної ради Харківського району Харківської області, АДРЕСА_1 .

На передодні, на підставі Рішення виконавчого комітету Березівської селищної ради № 26 від 13.03.1997 року «Про перейменування частини вулиці Радгоспна в Колгоспну», виконавчим комітетом Березівської селищної ради було вирішено раніше існуючу земельну ділянку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , перейменувати на АДРЕСА_2 . В подальшому на підставі Рішення 5 сесії Березівської селищної ради Харківського району Харківської області «Про перейменування вулиць, провулків та площі селища Березівка» від 05.02.2016 року вулиця Колгоспна була перейменована на АДРЕСА_3 .

04.10.2010 року шлюб між Позивачем та ОСОБА_2 було припинено.

Під час розгляду справи № 2-2237/11 апеляційним судом Харківської області встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , була придбана під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а отже є спільним майном подружжя. Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2012 року, додаткового рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2014 року за Позивачем було визнано право приватної власності на 1/2 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 0,15 га з кадастровим № :00:006:0024 та 1/2 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 0,072 га. року з кадастровим № :00:006:0025.

21.07.2014 року Позивач зареєструвала своє право власності на вищевказані ділянки, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24762242 від 25.07.2014 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24762125 від 25.07.2014 року та Інформаційними довідками з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30.01.2018 року у справі № 635/8941/15-ц (додаток № 13) було:

виділено ОСОБА_1 в натурі 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_2 , розміром 0,15 га. з кадастровим № :00:006:0024;

виділено ОСОБА_1 в натурі 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_2 , розміром 0,072 га. з кадастровим № :00:006:0025;

виділено в натурі ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1110 кв. м., границя розподілу земельної ділянки проходить в такий спосіб: від червоної лінії по АДРЕСА_4 , розділивши огорожу на відрізки 15 м. та 15 м., далі під кутом 90 градусів, довжиною 74 м., що граничить з будинком АДРЕСА_4 ;

виділено в натурі ОСОБА_2 , земельну ділянку площею 1110 кв. м., границя розподілу земельної ділянки проходить в такий спосіб: від червоної лінії по АДРЕСА_4 , розділивши огорожу на відрізки 15 м. та 15 м., далі під кутом 90 градусів, довжиною 74 м., що граничить з будинком АДРЕСА_4 ;

припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,072 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тобто на підставі вищевказаного рішення були визначено межі та розташування земельних ділянок, які були виділені в натурі Позивачу та ОСОБА_2 в результаті поділу ділянок розміром 0,15 га. з кадастровим № :00:006:0024 та розміром 0,072 га. з кадастровим № :00:006:0025. Однак остаточно новостворені земельні ділянки ще не сформовано.

Проте ні на час звернення з позовом, ні наразі не присвоєно кадастрові номери новоствореним земельним ділянкам та не зареєстровано на них право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ні за будь-ким іншим. Це підтверджується Інформаційними довідками з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та скрін-шотом Публічної кадастрової карти України.

Отже новостворені земельні ділянки, які виникли в результаті виділення в натурі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Ѕ частин земельних ділянок розміром 0,15 га. з кадастровим № :00:006:0024 та розміром 0,072 га. з кадастровим №:00:006:0025, у встановленому законом порядку не є сформованими і їх межі не визначено, а тому їх власники можуть вільно користуватись обома ділянками, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Акту обстеження земельної ділянки від 19.06.2020 року в позивачки відсутній доступ на територію земельних ділянок, оскільки вони огороджені парканом, а єдиний вхід зачинений на замок, від якого у неї відсутні ключі.

ОСОБА_2 05.10.20220 року відчужив своє право власності на Ѕ частини вищевказаних ділянок своїй співмешканці ОСОБА_3 .

Відсутність доступу до належної позивачу Ѕ частини земельної ділянки також підтверджується фотокартками із зображенням огородження встановленого по периметру земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною першою ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з частиною другою статті 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом "б" частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Наявність огородження навколо земельної ділянки із зачиненою хвірткою унеможливлює позивачу її законне право на вільне користування належної їй на праві власності земельної ділянки, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 328, 331, 376, 386, 392, 773, 778, 785 ЦК України, ст. ст. 91, 152 ЗК України, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 229, 263-265, 268,289, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , перешкоди у користуванні нею земельними ділянками площею 0,15 га., кадастровий номер :00:006:0024, та площею 0,072 га кадастровий номер :00:006:0025, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом не обмеження їй доступу до вказаних земельних ділянок.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: А.Г. Потетій