Справа № 301/1419/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2023 року у складі судді Золотаря М.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

17 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 .

Позов мотивовано тим, що 01 листопада 2021 року з між ним, ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір, згідно якого останній був оформлений водієм у ФОП ОСОБА_2 . Відповідач був ознайомлений з посадовою інструкцією водія автотранспортних засобів, згідно якої повинен дотримуватися ПДР, відповідально ставитися до виконання покладених на нього обов`язків та нести відповідальність за шкоду завдану майну, збереження транспортного засобу який передається йому для виконання покладених на нього завдань.

Однак, 28 квітня 2022 року на території Словацької Республіки автомобіль RENAULT MASTER, з номерними знаками НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 став учасником дорожньо-транспортної пригоди на дорозі І. класу №1/21 між містом Свилник та населеного пункту Ладомірова, за межами перехрестя, дорога І. класу №21, Км: 44.0. Внаслідок ДТП автомобіль отримав суттєві пошкодження, вказаний факт підтверджується протоколом про ДТП за участю іноземного транспортного засобу від 28.04.2022 року про дорожньо-транспортну пригоду, що видана Районним управлінням поліції м. Свидник.

На підставі проведеного дослідження було надано висновок що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля RENAULT MASTER, з номерними знаками НОМЕР_1 в ДТП, яка мала місце 28.04.2022 року, становить 498 285 гривень 90 копійок, сума наданих послуг суб`єкта оціночної діяльності становить 6000 гривень 00 копійок.

На даний час технічні складові пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля RENAULT MASTER, з номерними знаками НОМЕР_1 відновлено. Загальна сума матеріальних збитків становить 504 951 гривня 50 копійок. Отже, внаслідок неправомірних дій відповідача через невиконання ним покладених на нього трудовим договором обов`язків було завдано значної шкоди ФОП ОСОБА_2 .

За вказаних обставин позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 510951 грн. 50 коп.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2023 року заявлений позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 510951 (п`ятсот десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) гривень 50 копійок та 5110 (п`ять тисяч сто десять) гривень судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дубровська О.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд безпідставно застосував до спірних правовідносин ст.ст 22,23,1166,1167,1172,1187 та 1191 ЦК України, як підставу для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 виконував трудові обов`язки, а саме виконував вантажні перевезення у міжнародному сполученні з м.Виноградів до Польщі, внаслідок чого було пошкоджено службовий транспортний засіб, а тому відповідальність за завдану шкоду у цьому випадку має наставати за нормами трудового законодавства. Зазначено, що відповідач ОСОБА_1 , який під час ДТП займав посаду водія, не може нести повну матеріальну відповідальність за завдану шкоду, оскільки він не відноситься до категорії працівників, з якими згідно з приписами КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Позивачем не доведено підстав для повної матеріально відповідальності відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Дубровська О.М. підтримала апеляційну скаргу просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 , його представник адвокат Зейкан Г.В., просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи установлено, що 01 листопада 2021 року з між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір, згідно якого останній був оформлений водієм у ФОП ОСОБА_2 ( а. с. 22),

28 квітня 2022 року на території Словацької Республіки з участю автомобіля RENAULT MASTER, з номерними знаками НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортної пригоди на дорозі І. класу №1/21 між містом Свилник та населеного пункту Ладомірова, за межами перехрестя, дорога І. класу №21, Км: 44.0. Внаслідок ДТП автомобіль отримав суттєві пошкодження, що підтверджується протоколом про ДТП за участю іноземного транспортного засобу від 28.04.2022 року про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана Районним управлінням поліції м. Свидник (а. с. 27-28).

Факт ДТП підтверджується також довідкою про вилучені речі від 28.04.2022 року №571206/22/38, згідно з якою даний транспортний засіб у місці ДТП на дорозі І класу №1/21 між містом Свидник та населеного пункту Ладомірова, район Свидник з пошкодженою передньою частиною вилучено і залишено на зберігання на майданчику м. Малий Шарін. ( а. с. 29-31).

Відповідно до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №15/03/23 від 30.03. 2023 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля RENAULT MASTER, з номерними знаками НОМЕР_1 в ДТП, яка мала місце 28.04.2022 року становить 498 285 гривень 90 копійок, сума наданих послуг суб`єкта оціночної діяльності становить 6000 гривень 00 копійок. ( а. с. 32).

На даний час технічні складові пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля RENAULT MASTER, з номерними знаками НОМЕР_1 відновлено.

Загальна сума матеріальних збитків становить 504 951 гривня 50 копійок, що підтверджується замовлення-наряд від 07 липня 2022 року виконавця робіт ФОП ОСОБА_3 за № 3197 на суму 256 267 гривень 50 копійок; замовлення-наряд від 08 серпня 2022 року виконавця робіт ФОП ОСОБА_3 за № 3198 на суму 18 690 гривень 00 копійок; рахунок фактура від 29.03.2023 року виданого ТзОВ «ТРЕЙД ПОЛТАВА» на загальну суму 61 394 гривень 00 копійок; рахунок постачальника ФОП ОСОБА_4 від 30.04.2022 року №1 на суму 32 800 гривень 00 копійок; акт приймання передачі наданих послуг виконавця робіт ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 60 800 гривень 00 копійок ( а. с. 33-39).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з відповідача завданої ним шкоди в повному обсязі.

Такі висновки суду є помилковими, і з ними не погоджується колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Матеріалами справи доведено, що відповідач ОСОБА_1 на момент події ДТП, в результаті якої було пошкоджений належний позивачу транспортний засіб та завдано йому матеріальної шкоди, перебував у трудових відносинах з позивачем згідно з укладеним трудовим договором від 01листопада 2021 року на посаді водія.

Правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником при виконанні ним своїх трудових обов`язків регулюються спеціальними нормами КЗпП України.

Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Випадки повної матеріальної відповідальності визначені ст. 134 КЗпП України.

Згідно із ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків;7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків;8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фактів порушення кримінального провадження щодо відповідача ОСОБА_1 , перебування його в стані алкогольного сп`яніння, та інших обставин, що зумовлюють настання обов`язку відшкодування завданої шкоди у повному обсязі, матеріали справи не містять.

У поданому позові позивач посилається на укладений з відповідачем трудовий договір від 01 листопада 2021 року, в якому зазначено, що працівник несе відповідальність за шкоду завдану майну фізичній особі в обсязі завданої ним шкоди та понесених власником майна витрат (п.2.1 договору).

Однак, даний договір не є підставою для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва (далі - Перелік N447/24), затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 р. N 447/24, яка діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 р. N 1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР"

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 27.05.2008 року N 146/06/186-88, зазначено, що наявність посади або роботи в Переліку посад, і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не дає підстави для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки.

Таким чином договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може укладатися за наявності одночасно двох умов: 1) наявність посади, яку працівник займає, або роботи, що він виконує, у загальному Переліку №447/24; 2) виконання обов`язків згідно із посадою, виконання роботи за фахом має бути безпосередньо пов`язане зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням в процесі виробництва довірених працівникам цінностей.

Відповідно до п.8. постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду водія. Дана посада не входить до Переліку N447/24, а тому відповідач не належить до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Таким чином, відсутні правові підстави для повної матеріальної відповідальності відповідача.

Разом з тим, відповідач, відповідно до ст. 132 КЗпП України, за заподіяну ним позивачу шкоду повинен нести матеріальну відповідальність у розмірі свого середнього місячного заробітку.

Згідно із п.3 укладеного трудового договору між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 від 01 листопада 2021 року, ОСОБА_2 зобов`язується оплачувати працю працівнику ОСОБА_1 у розмірі не менше мінімальної заробітної плати на місяць. Розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином відповідач повинен нести матеріальну відповідальність та відшкодувати шкоду в розмірі мінімальної заробітної плати, розмір якої на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди був законодавчо встановлений в сумі 6700 грн. В цій частині заявлений позов є обґрунтований та підлягає задоволенню

Суд першої інстанції при розгляді справи вищенаведені фактичні обставини та вимоги закону не врахував, не перевірив належним чином доводів відповідача і не дав їм правильної юридичної оцінки та дійшов неправильних висновків про відповідальність відповідача за завдану шкоду в розмірі 510 951,50 грн.

Відповідно до ч.1 п.1,4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного рішення суду першої інтонації підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення заявленого позову з вищенаведених підстав.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10 ст.141 ЦПК України).

Позивачем пред`явлено позов на суму 510951,50 грн.

Апеляційним судом задоволено позовні вимоги позивача на суму 6700 грн., що складає 1,31%

При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5110 грн. За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 7665 грн.

Загальний розмір судових витрат по справі становить 12775 грн., а отже на позивача слід покласти 98,69% від судових витрат 12607,65 грн., а на відповідача 1,31% судових витрат 167,35 грн.

З огляду на викладене та враховуючи приписи ч.10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути різницю судових витрат у розмірі 7497,65 грн. (7665-167,35).

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2023 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 700 (шість тисяч сімсот) гривень завданої, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди. В решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7497,65 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: