Справа № 747/191/22
Провадження № 2/747/2/23
РІШЕННЯ

іменем України

24.03.2023 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 29 червня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, сімейні стосунки припинились з жовтня 2019 року, сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведеться, тому просить їх шлюб розірвати.

Ухвалою від 05 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 16 вересня 2022 року. Ухвалою від 16 вересня 2022 року сторонам призначено строк на примирення на шість місяців, а провадженя по справі зупинено. Ухвалою від 16 березня 2023 року провадження по справі відновлено та призначено судове засідання на 24 березня 2023 року, про що учасники справи повідомлені належним чином.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, матеріали справи містять поштову розписку про вручення відповідачу судового виклику, будь-яких заяв, клопотань чи заперечень з приводу позову від відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшло, тому розгляд справи проводиться судом на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 29 червня 2011 року згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.3, 7, 8).

З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Правові підстави розірвання шлюбу викладені у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З урахуванням обставин справи, враховуючи те, що сторони спільно не проживають, позиції позивача щодо неможливості подальшого збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін та їхніх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами, оскільки законодавством України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище.

Крім того, ухвалою від 05.09.2022 року позивач була звільнена від сплати судового збору. Тому у відповідності до положень ч.2 ст 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76-81, 136, 141, 200, 206, 211, 247, 264-265 ЦПК України, суд, ст. 24, 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Талалаївського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 10 - розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити шлюбне.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , 992 грн 40 коп судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко