Провадження №2/523/5832/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна

УСТАНОВИВ:

16 жовтня 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22 жовтня 2010 року за № 10398425 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови серії АВ № 988038 від 22 жовтня 2010 року, виданої Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, накладений на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за відомостями з реєстру права власності йому стало відомо про існування обтяження на його частку квартиру державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, у задоволенні заяви про зняття арешту відділ виконавчої служби відмовив через відсутність підстав, а також повідомив, що при перевірці АСВП даний арешт виявлено, проте перевірити в межах якого виконавчого провадження накладався арешт неможливо, так як усі завершені провадження через 3 роки зберігання знищуються. Наявність арешту порушує його право власності, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

18 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи є клопотання представника позивача адвоката Лисенко Л.О. про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач свого представника для участі у судовому засіданні не забезпечив, повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну пошту, причини своєї неявки суду не повідомляв, із клопотаннями не звертався, відзив на позов не подавав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

В ході розгляду справи було встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частини квартири по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 393пр-стр165-р№ 297.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19 серпня 2023 року № 343443296 є відомості про арешт 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, на підставі постанови серії АВ № 988038 від 22 жовтня 2010 року Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець О.В. Мигуш.

Обтяження зареєстровано за № 10398425 від 22 жовтня 2010 року реєстратором

Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції

України.

Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) під час перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень цей арешт виявив, проте відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становитись 3 роки, тому перевірити, в межах якого провадження накладався арешт, наразі неможливо.

Підстав для зняття арешту Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) немає, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися ОСОБА_1 з позовом до суду.

За даними Одеського державного нотаріального архіву архівні документи Одеської філії Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на державне зберігання не надходили, тому отримати копію постанови серії АВ № 988038 від 22 жовтня 2010 року про накладення арешту наразі неможливо.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 1 постанови від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства; в пункті 2 постанови зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Приписами ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», для знання арешту органами виконавчої служби не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках, які не передбачені ч.4 ст. 59 цього Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що на даний час відпали обставини, які були підставою для накладення арешту, та неможливість скасування його в іншому порядку, а дане обтяження об`єкту права власності порушує законні права позивача та перешкоджає йому у реалізації права вільно володіти та розпоряджатись своїм нерухомим майном, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-282,353 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22 жовтня 2010 року за № 10398425 реєстратором: Одеська філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови серії АВ № 988038 від 22 жовтня 2010 року, виданої Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, накладений на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 01 грудня 2023 року.

Суддя