Справа № 473/3844/22
РІШЕННЯ

іменем України

"16" січня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судових засідань Кріпак Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

в грудні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах представником адвокатом Врадій Лілією Миколаївною, до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 жовтня 1976 року відділом запису актів громадянського стану виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів зареєстровано шлюб між сторонами. Проте спільне життя між ними не склалося, останні тривалий час проживають окремо (позивачка понад 13 років проживає в Федеративній Республіці Німеччина), спільне господарство не ведуть. Неповнолітніх дітей подружжя не має. В зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Врадій Л.М. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Зокрема судом встановлено, що 09 жовтня 1976 року відділом запису актів громадянського стану виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 317. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Позивачка є громадянкою Федеративної Республіки Німеччина, відповідач громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлений Законом України «Про міжнародне приватне право».

Згідно п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Розглядаючи справи про розірвання шлюбу з іноземним елементом, необхідно враховувати наступне.

Право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу (ст.55 Закону України "Про міжнародне приватне право"). Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (ст.16 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються ст.60 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Так, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України.

За таких обставин до припинення шлюбу має застосовуватись право України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сторони припинили шлюбні відносини, жоден з них не бажає зберегти сім`ю, отже суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112 СК України, має бути розірвано.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-83 ,206, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 09 жовтня 1976 року відділом запису актів громадянського стану виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів, актовий запис № 317, розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан