Справа № 595/1555/22
Провадження № 2/595/72/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

з участю секретаря судового засідання Пастушака І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Андрусенко І.Я., звернувся в суд з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що через війну в Україні остання покинула дітей, залишила їх проживати разом із ним, одночасно повідомивши, що вона не має наміру продовжувати жити з ним однією сім`єю. Позивач переконаний, що немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, оскільки на ґрунті побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, в сторін розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття взаємної любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, примирення не бажає. Окрім того, просить їхню неповнолітню дитину від шлюбу сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на його вихованні.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Андрусенко І.Я. в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи.

Представник позивача адвокат Андрусенко І.Я. подав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в зал судового засідання не прибула, проте подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Вказала, що позов визнає та не заперечує, щоб після розірвання шлюбу їхній син ОСОБА_4 залишився на вихованні разом зі своїм батьком ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Сторони уклали шлюб 26 жовтня 2017 року, актовий запис №04, який зареєстрований Осівецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Осівецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 26 жовтня 2017 року).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Осівецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 01 квітня 2018 року).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №117, виданої Осівецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 22 листопада 2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

За даними акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_5 від 17.01.2023, складеного старостою Осівецького старостинського округу за Р № 04, такий проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним за вищевказаною адресою проживає син ОСОБА_1 та онук ОСОБА_3 . Дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 зареєстровані за вищевказаною адресою, однак не проживають. Матеріально-побутові умови проживання задовільні.

У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

За час спільного проживання, через сімейно-побутові проблеми та різні погляди на життя, сторони не змогли створити міцної сім`ї. Подальше сумісне життя, примирення сторін та збереження шлюбу є неможливим.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України).

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та малолітньої дитини, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Водночас, згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

У відповідності зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За приписами ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Одночасно з вимогою про розірвання шлюбу позивач просить залишити на вихованні з ним малолітнього сина ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вба чається, що відповідач подала до суду заяву, в якій вказала, що позов визнає та не заперечує, щоб після розірвання шлюбу їхній син ОСОБА_4 залишився проживати разом з батьком ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, на даний час дитина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із батьком ОСОБА_3 за наступною адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, враховуючи заяву відповідача ОСОБА_2 , принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з батьком, приходить до висновку, що після розірвання шлюбу між сторонами, малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити проживати із батьком ОСОБА_1 , чим лише констатує місце проживання дитини, не визначаючи його.

В подальшому, за наявності спору, сторони не позбавлені можливості звернення до суду з відповідним позовом про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 268, 279 ЦПК України, на підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 112, 141, 151, 153, 160 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований Осівецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 26 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , актовий запис №04 розірвати.

Після розірвання шлюбу малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з батьком, ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: І. І. Тхорик