Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1445/22

Провадження № 2/126/103/2023

"06" грудня 2023 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача, Дячок В.

представника третьої соби на стороні відповідача, Паламарчук І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, за участі третьої особи на стороні відповідача Комунального унітарного підприємства Бершадської міської ради "Берлан", про відшкодування шкоди нанесеної ушкодженню здоров`я малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з даною заявою, в якій просить ухвалити рішення суду, яким стягнути на його користь моральну та матеріальну шкоду в розмірі 50 тисяч грн.

В обгрунтування поданого позову, ОСОБА_1 , зазначає, що 01.06.2022 у дворі по АДРЕСА_1 , невідома безпритульна собака покусала за руку і бік його сина, ОСОБА_2 .

Коли позивачу повідомили про вказані вище події, він злякався як побачив свою дитину, яка плакала та негайно відвіз сина до лікарні, де йому було надана медична допомога.

На протязі 15 днів позивач лікував сина, закупляв ліки та інші необхідні матеріали, при цьому сам був в шоковому стані та звертався до лікаря психолога.

З приводу безпритульних собак, позивач звертався до міського голови, з метою з`ясування чому не приймаються будь які міри щодо безпритульних собак, які згідно законодавства перебувають у власності територіальної громади, на що отримав відписки.

Позивач, зазначає, що міською радою було допущено бездіяльність у питанні благоустрою населеного пункту.

Під час виборів міського голови, кандидат В.Драган обіцяв створити притулок для бродячих собак на території громади, проте обіцянки не були виконані, що призвело до негативного випадку.

Вищевказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 12.08.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

15.09.2022 на адресу суду від Бершадської міської ради надійшов відзив, в якому міський голова, ОСОБА_3 просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне.

Щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в розмірі 50000 грн. Бершадська міська рада вказує, що зі змісту позову не зрозуміло, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Також, зазначає, що позивачем не конкретизовано у якому розмірі полягає моральна шкода, та в якому розмірі матеріальна шкода, яку він просить стягнути.

Крім того, міський голова зазначає, що позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами, що покусала саме безпритульна собака, а не собака, яка перебуває у чиїй-небудь власності, а також, що шкода заподіяна позивачу з вини відповідача або внаслідок його незаконних рішень, дій чи бездіяльності, тому відповідач не повинен нести відповідальності за заподіяну позивачу матеріальну та моральну шкоду.

Щодо визнання бездіяльності Бершадської міської ради, міський голова Драган В.Г., зазначає, що позивачем не вказано, в чому саме полягає протиправна бездіяльність Бершадської міської ради, які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Також, міський голова вказує, що спір у даній справі є публічно-правовим та належить до компетенції адміністративного суду з огляду на наявність у ньому таких критеріїв адміністративної юрисдикції: між учасниками справи виникли публічно-правові відносини; присутність у спірних правовідносинах суб`єкта владних повноважень; дії вчиненні суб`єктом владних повноважень; суб`єкт владних повноважень здійснює адміністративні повноваження у сфері публічного адміністрування; спірні правовідносини врегульовані адміністративним законодавством.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 27.10.2022 до розгляду у справі було залучено в якості третьої особи на стороні відповідача КУП "Берлан".

Від КУП "Берлан" на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких, директор Паламарчук І., просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на аналогічні підстави, які викладені у відзиві Бершадської міської ради.

Також, зазначив, що позивачем було надіслано на адресу КУП "Берлан" позов, в якому позивач самовільно змінив позовні вимоги та самовільно визначив КУП "Берлан" як співвідповідача.

Крім того, зазначив, що у КУП "Берлан" відсутні будь які зобов`язання щодо поводження з безпритульними тваринами на території Бершадської міської територіальної громади, згідно рішення Бершадської міської ради 8 скликання від 20.08.2021 №403 від 10.06.2022 №898, статуту КУП "Берлан" відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо видів економічної діяльності КУП "Берлан".

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 15.05.2023 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 , поданий ним позов підтримав, просив його задовольнити.

Представника відповідача, ОСОБА_4 , просив в задоволенні позову відмовити.

Аналогічну позицію висловив представник третьої особи на стороні відповідача, ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Так, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області, позивач, ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту позову вбачається та підтверджено довідкою КНП "Бершадський центр первинної медико-санітарної допомоги, а також довідкою №590 КНП "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , звертався у відділення екстреної невідкладної медичної допомоги 31.05.2022 о 20:45 у відділення екстреної невідкладної медичної допомоги, причиною чого був укус собаки, діагноз: укушені рани право передпліччя та спини. Від госпіталізації відмовився.

Згідно заяви позивача ОСОБА_1 від 08.06.2022 останній звертався до начальника ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області , ОСОБА_6 з метою аби були прийняті міри до безпритульних собак в АДРЕСА_3 , оскільки одна із собак укусила.

За результатами розгляду вищевказаної заяви, ОСОБА_1 було надано відповідь, зокрема довідку №2617, згідно якої йому повідомлено, що його звернення було зареєстроване до Журналу Єдиного обліку заяв повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за №2617, а також те, що проведеними заходами не виявилося можливим встановити власника собаки, яка покусала ОСОБА_2 , скільки в ході опитування жителів АДРЕСА_3 виявилося, що на прибудинковій території проживає безліч безпритульних собак.

Також, матеріали справи містять інформаційні запити позивача, адресовані міському голові Бершадської міської ради, ОСОБА_7 , зміст яких стосується з`ясування наявності притулку для бродячих собак. а також відшкодування йому шкоди за укус бродячою собакою його сина.

На вказані інформаційні запити, міський голова, ОСОБА_8 , своїм листом від 27.07.2022 за вих №24-запит/7.22 повідомив ОСОБА_1 , що ним не було подано доказів нападу безпритульної собаки на ОСОБА_2 та спричинення нею шкоди, а тому міська рада не вбачає підстав для відшкодування коштів.

За клопотанням представника відповідача, міського голови, ОСОБА_3 до матеріалів справи було долучено відповідь на запит, за підписом заступника начальника ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, Гилика О., згідно якого було повідомлено, що до ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надходило повідомлення ОСОБА_1 щодо прийняття мір до безпритульних собак, які на прибудинковій території по АДРЕСА_3 вкусили його малолітнього сина. При виїзді на місце події проведеною перевіркою встановити власника собак не представилося можливим так як всі собаки на вказаній території безпритульні, у зв`язку з чим до відповідальності ніхто не був притягнутий. ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до органів місцевого самоврядування, які організовують благоустрій населених пунктів.

Відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України)

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з статтями 77 - 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вище наведене, суд вважає доведеним той факт, що 31.05.2022 близько 20:45 год. жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином позивача, ОСОБА_1 , було вкушено безпритульною собакою.

У відповідності до статті 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі, тобто собака є майном, об`єктом права власності.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, вважаються безпритульними і підлягають вилову.

Частинами 1, 2 статті 12 цього Закону визначено, що право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов`язком дотримання норм і вимог цього Закону.

Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Положеннями ст. 15 даного Закону встановлено, що для утримання безпритульних тварин створюються притулки для тварин, які можуть створюватися органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, громадськими і благодійними організаціями та фізичними особами. Притулки для тварин діють за рахунок коштів їх власників, а також будь-яких інших не заборонених законом джерел. Місцеві бюджети можуть передбачати кошти на створення притулків для тварин та відшкодування витрат притулкам по утриманню тварин незалежно від форм власності.

Відповідно до ст.24 цього Закону , тимчасовій ізоляції підлягають собаки, що завдали тілесних ушкоджень людині або іншій домашній тварині. Тимчасова ізоляція домашніх тварин може проводитись у примусовому порядку, якщо домашня тварина є небезпечною для оточуючих.

Для забезпечення вилову та тимчасової ізоляції собак, котів та інших домашніх тварин органами місцевого самоврядування можуть створюватися комунальні служби або підприємства з питань утримання та поводження з тваринами в населених пунктах відповідно до місцевих програм регулювання чисельності тварин у населених пунктах.

Виловлені безпритульні домашні тварини протягом семи днів з дня їх вилову обов`язково утримуються на карантинних майданчиках служби або підприємства, що здійснює вилов, і можуть бути повернуті власникам із дозволу ветеринарної установи після пред`явлення реєстраційного посвідчення та оплати вартості витрат на вилов і утримання. Якщо протягом двох місяців з моменту заявлення про затримання безпритульної тварини не буде виявлено її власника або він не заявить про своє право на неї, право власності на цю тварину переходить до особи, у якої вона була на утриманні та в користуванні. У разі відмови особи, у якої безпритульна тварина була на утриманні та в користуванні, від набуття права власності на неї ця тварина переходить у власність територіальної громади, на території якої її було виявлено.

У відповідності до п.13 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української PCP, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства, Міністерства охорони здоров`я від 17.06.80 року, собаки, незалежно від породи, належності і призначення, в тому числі і ті, що мають нашийники з особистими номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, а також бездоглядні коти вважаються безпритульними і підлягають відлову.

Із зазначених норм законодавства вбачається, що безпритульні та бродячі тварини підлягають вилову, поміщенню в карантинний майданчик та послідуючої передачі власнику або у спеціалізований притулок. Шкода, заподіяна ними, підлягає відшкодуванню.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача, щодо недоведеності позивачем належності собаки до безпритульних, адже вищенаведеними нормами ЗУ "Про захист тварин від жорстокого поводження" та підзаконними нормативно-правовими актами чітко визначено, що такими вважаються собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях.

Таким чином, у суду не виникає жодного сумніву, що саме безпритульним собакою було спричинено тілесні ушкодження сину позивача, ОСОБА_2 , оскільки під час нападу, господаря поряд із собакою не було, на тварині не було нашийника та будь-яких ознак, які б вказували на те, що собака має господаря. Натомість, відповідачем, не надано суду жодних доказів того, що вказаний собака мав господаря - адже у разі виявлення осередку сказу на території міста встановити господаря такої тварини - це був прямий обов`язок відповідних органів .

Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації, установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Пунктом 44 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" та статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено: встановлення згідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 30 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень міської ради належить створення, ліквідація, реорганізація та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади, а пункт 44 - встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Дані правовідносини також стосуються правовідносин що виникають у сфері благоустрою населених пунктів, і спрямовується на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження і охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно з підпунктом 7 пункту а) статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до абзаців 1, 4, 6 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пункті в) благоустрій населених пунктів передбачає: розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб);

Відповідно до частини 1 статті 15 цього Закону України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності.

У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 20 цього Закону України, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Отже, відповідальність за безпритульних тварин покладається на територіальні громади (в особі відповідного органу місцевого самоврядування), на території яких їх було виявлено.

Враховуючи положення статті 24 даного Закону, безпритульна тварина (собака), яка завдала тілесних ушкоджень позивачу, підлягала обов`язковому вилову та тимчасові ізоляції, даний процес частиною 3 покладено на органи місцевого самоврядування, та частина 5 вказує безпритульна тварина перебуває у власності територіальної громади .

Аналізуючи вказані норми права, суд приходить до переконання, що відповідальність за належний та своєчасний вилов та ізоляцію безпритульних тварин покладається на органи місцевого самоврядування, на території яких їх було виявлено. Відтак відповідачем була допущена бездіяльність у питанні благоустрою населених пунктів з метою забезпечення умов для життя і здоров`я жителів територіальної громади.

При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача, що спір у даній справі є пубічно правовим та належить до компетенції адміністративного суду, оскільки спірні правовідносини в даному випадку виникли у зв`язку із завданням шкоди, мають приватно-правовий характер і саме в межах розгляду даного цивільного спору суд, вирішуючи обґрунтованість вимог щодо покладання відповідальності за шкоду, зобов`язаний перевірити наявність усіх складових такої відповідальності, в тому числі правомірності дій (бездіяльності) особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до статті 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно з статтею 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», громадяни мають право на: безпечні для здоров`я і життя навколишнє природне середовище, а тому відповідно до положення частини 3 статті 22 цього Закону , органи місцевого самоврядування зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм.

За змістом статті 1166 ЦК України у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювана шкоди. Обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Відповідно до с.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення її прав, у тому числі за наявності душевних страждань, які фізична особа відчуває у зв`язку з пошкодженням її майна та нанесення шкоди здоров`ю. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою. Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Для відшкодування майнової шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Відтак, суд дійшов до висновку, що тілесні ушкодження, яких зазнав позивач від укусу безпритульної собаки, були отримані внаслідок неправомірних дій відповідача та з його вини, що виразилась у незабезпеченні останнім належних умов утримання собаки та відповідно безпеки оточуючих, що в результаті призвело до заподіяння шкоди позивачу.

Отже, враховуючи обґрунтування позову та наявність підстав для відповідальності за завдану шкоду, а саме наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача, спричинення тілесних ушкоджень сину позивача, внаслідок бездіяльність відповідача у питанні благоустрою населеного пункту з метою забезпечення умов для життя і здоров`я жителів територіальної громади, тривалість, глибину фізичних і моральних страждань позивача, зокрема, бере до уваги характер отриманих тілесних ушкоджень сином позивача - укушені рани правого передпліччя та спини, через що позивач з дитиною змушений був звернутись до лікарні за медичною допомогою, в той час позивач переніс стрес, страх та побоювання за здоров`я сина, зокрема можливого зараження на сказ, на що вимушений витрачати як фізичні, так і психічні ресурси.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, його сина, що призвело до необхідністі докладати додаткові зусилля для організації їх життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Вказану позивачем суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., суд вважає перебільшеною і такою, що не відповідає вимогам ст.23 ЦК України та обставинам даної справи.

Щодо майнової шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки на підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди позивачем не надано належних і достатніх доказів, тому в їх відшкодуванні відсутні правові підстави.

Щодо посилань представника третьої особи, на стороні відповідача, директора КУП "Берлан" про те, що на адресу підприємства надійшов позов ОСОБА_1 , де їх процесуальний статус був визначений як співвідповідача, то на думку суду, позивач помилково вказав КУП "Берлан" як відповідача, оскільки звертаючись до суду з даним позовом ніяких вимог до КУП "Берлан" позивачем заявлено не було. Крім того, суд приймає до уваги надані третьою особою, на стороні відповідача докази, зокрема, рішення Бершадської міської ради 8 скликання від 20.08.2021 №403 від 10.06.2022 №898, статуту КУП "Берлан", відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо видів економічної діяльності КУП "Берлан", з яких вбачається відсутність будь яких зобов`язання щодо поводження з безпритульними тваринами на території Бершадської міської територіальної громади.

З огляду на викладене, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

В силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 59,54 грн.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, за участі третьої особи на стороні відповідача Комунального унітарного підприємства Бершадської міської ради "Берлан", про відшкодування шкоди нанесеної ушкодженню здоров`я малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Стягнути з Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 59,54 (п`ядесят девять грн. п`ятдесят чотири грн.)

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Бершадська міська рада Гайсинського району Вінницької області, м.Бершадь, Гайсинського району Вінницької області, вул. Героїв України, 23;

Третя особа на стороні відповідача: Комунальне унітарне підприємство Бершадської міської ради "Берлан", м.Бершадь, вул. Миколи Холодівського, 44.

Повний текст рішення складено 15.12.2023.

Суддя Р. В. Хмель