Справа № 309/2314/21
Провадження № 2/309/598/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Волощук О. Я.

при секретарі Галай В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хуст за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 48000 доларів США, що еквівалентно 1309137,60 грн. відповідно до розписки від 28.03.2021 року за договором позики.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 28.03.2021 року ОСОБА_2 позичила від ОСОБА_1 грошові кошти на в розмірі 48000 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1309137,60 грн., які зобов`язувалася сплатити за навчання на курсах менеджерів при чеській митниці доньки та племінниці позивачки, а в разі скасування курсів або відмови від навчання відповідачка зобов`язалась повернути вказані грошові кошти, про що нею власноручно складено письмову розписку.

Після з`ясування обставин того, що жодних курсів при чеській митниці не проводилось та оплата за них ніким не здійснювалася, позивачка неодноразово зверталася з усними проханнями про повернення боргу. На прохання позивачки відповідачка не реагує, грошові кошти не повертає.

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути із відповідачки ОСОБА_2 на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 48000 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1309137,60 грн. та понесені нею судові витрати.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокатка Габор Я.І. подала заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судові засідання не з`являлася, оскільки відбуває покарання у в`язниці м. Светла над Сазавоу Чеської Республіки, належним чином повідомлена про розгляд Хустським районним судом цивільної справи за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 10.05.2022 року надсилалось судове окреме доручення про надання правової допомоги до Міністерства юстиції Чеської республіки із окремим дорученням вручення ОСОБА_2 позовної заяви з додатками, запропоновано ОСОБА_2 подати відзив на позов з доказами його обґрунтування; відібрати у ОСОБА_2 експертні зразки почерку українською мовою та надіслати копії та/або оригінали усіх наявних документів із зразками підпису чи вільного почерку ОСОБА_2

09.11.2021 року представник відповідачки адвокат Цебрик Л.М. подав до суду відзив на позов. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що відповідачка ОСОБА_2 обізнана про те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Відповідачка заперечує проти задоволення позову, оскільки грошових коштів у розмірі 48000 доларів США вона не позичала від ОСОБА_1 , розписку від 28.03.2021 року вона не підписувала. Крім того, на думку відповідачки ОСОБА_2 , позивачкою не доведено факту наявності у неї грошових коштів у розмірі 48000 доларів США станом на 28.03.2021 року, а, отже, і не доведено передання вказаної грошової суми відповідачці ОСОБА_2 . У відповідачки викликає сумнів те, що розписка від 28.03.2021 року написана чи підписана нею, оскільки зразок її почерку та підпису відрізняються. Просила врахувати той факт, що відбуває покарання у в`язниці м. Светла над Сазавоу Чеської Республіки. Представник відповідачки адвокат Цебрик Л.М. просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Після закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду представник відповідачки жодного разу не з`являвся у судові засідання, надсилав до суду заяви про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 29.11.2023 року представник відповідачки адвокат Цебрик Л.М. надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до вимог п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ч.4 ст. 223 ЦПК України.)

Суд оцінює чергову неявку представника відповідачки адвоката Цебрика Л.М. у судове засідання за неповажних причин, що призводить до затягування розгляду справи та поставновляє за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін у відповідності до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 28.03.2021 року ОСОБА_3 написано розписку про те, що грошові кошти в розмірі 48600 доларів США отримані від ОСОБА_1 , які зобов`язувалася сплатити за навчання на курсах менеджерів при чеській митниці доньки та племінниці позивачки, а в разі скасування курсів або відмови від навчання відповідачка зобов`язалась повернути вказані грошові кошти, про що нею власноручно складено письмову розписку (т.1 а.с.5)

Після з`ясування обставин того, що жодних курсів при чеські митниці не проводилось та оплата за них ніким не здійснювалася, позивачка неодноразово зверталася з усними проханнями про повернення боргу. На прохання позивачки відповідачка не реагує, грошові кошти не повернула.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України) і вимогами законодавства.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Цебрика Л.М. про те, що ОСОБА_2 власноручно не підписувала розписку від 28.03.2021 року не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються матеріалами справи.

16.08.2023 року представником позивачки ОСОБА_1 адвокаткою Габор Я.І. представлено суду копію експертного висновку в галузі почеркознавства, перекладеного з чеської мови на українську доктором юридичних наук Їржі Страка судовим експертом в галузі почеркознавства від 31.03.2022 року, проведеного на запит поліції Чеської Республіки районного управління поліції Прага IV служби кримінальної поліції та слідства 5 відділення загальної кримінальної злочинності в рамках кримінальної справи відносно ОСОБА_2 , яка перебуває на розгляді у суді м. Праги Чеської республіки. Предметом експертного висновку була оцінка справжності підписів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на документах з поміткою «визнання боргу від 28.03.2021 року» та «визнання боргу від 14.04.2021 року». Експертом встановлено, що спірний підпис на документі про визнання боргу від 28.03.2021 року на суму 48600 доларів США, який позначено №002/2807 є дійсно підписом боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з порівняльними матеріалами було подано на експертизу (т.2 а.с. 33-67).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до правової позиції Верховного суду від 29.06.2021 року досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

(Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні досліджено оригінал боргової розписки ОСОБА_2 від 28.03.2021 року про те, що нею отримано грошові кошти у сумі 48600 доларів США для сплати за навчання на курсах менеджерів при чеській митниці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зобов`язання заплатити за їх навчання, а у разі скасування курсів або відмови від навчання зобов`яання повернути вказані грошові кошти ОСОБА_1 .

Суд вважає, що розписка від 28.03.2021 року не є договором позики і нею не підтверджується позика ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_1 і тому правовою підставою стягнення неповернутої суми не можуть слугувати норми ст. 1046, 1047 ЦК України і тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Судові витрати в справі - суму судового збору в розмірі 11350 грн. у відповідності до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 218, 526, 611, 623, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст.10,12, 13,18, 81, 223,259,263-265, 354 ЦПК України, ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у позові ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 48000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 09.07.2021 року складає 1309137,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О.Я.