ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач: Дряниці Ю.В.,

судді: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Істамової Ірини Володимирівни представника АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ "Приватбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , Московський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, про визнання виконавчого напису таким , що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову, зазначено що 24.09.2007року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №29/А-07, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в сумі 250 000, 00 доларів США на споживчі цілі, із кінцевим строком повернення до 03.01.2015року.

21.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №1743, виконавчий напис вчинено на копії договору іпотеки та на копії кредитного договору про звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-8 в літ. «Г-2» загальною площею 105,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності позивачу. За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріус запропонував задовольнити вимоги акціонерного товариства КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 144 779,35 доларів США; заборгованість за відсотками 183214, 77 доларів США; пеня - 287 382,71 доларів США, що за курсом НБУ на 17.04.2019року складає 16 444 270, 11грн.

Строк за який проводиться стягнення одинадцять років шість місяців двадцять чотири дні, а сам з 24.09.2007 року по 17.04.2019р.

15.07.2020року постановою головного державного виконавця Московського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області Барановою В.В. відкрито виконавче провадження №62449384 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, і не може бути доказом безспірності грошових вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до позивача.

Крім того в 2015 році рішенням Московського районного суду м.Харкова справа №643/7606/15 від 04.09.2015року та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2016року з позивача достроково стягнуто на користь ПАТ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 29А-07 від 24.09.2007року в розмірі 169 865,98 доларів США, станом на 20 квітня 2015 року, та складає 3575678,88 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 144779,35 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом 25086,63 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 230072,08 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 24 вересня 2007 року, а саме нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-8, 11 в літ. «Г-2» загальною площею 104,50 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Таким чином, рішенням суду вже змінено строки та порядок повернення заборгованості по зазначеному кредитному договору та встановлено порядок реалізації по зазначеним вище приміщенням. Банк вже скористався правом достроково повернути кредит шляхом отримання рішення суду.

Крім того, з 2014 року триває розгляд цивільної справи у Дзержинському районному суді м.Харкова справа №643/18743/14-ц щодо стягнення заборгованості по кредитному договору №29А-07 від 24.09.2007року. Таким чином, виконавчий напис вчинено за договором, за яким вже було стягнуто заборгованість та триває судовий розгляд щодо розміру заборгованості що свідчить про порушення нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій.

Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 21.06.2019року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №1743, про звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-8 в літ. «Г-2» загальною площею 105,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 21.06.2019 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 1743, про звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-8, 11 в літ. «Г-2» загальною площею 104,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840грн.80 коп.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу суду на те, що місцевим судом зроблено безпідставний висновок щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено незаконності дій нотаріуса при вчиненні виконавчого напису, а банком було надано всі необхідні документи, що свідчать про безспірність заборгованості.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст. 375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 24.09.2007 року укладений договір № 29/А-07, за яким останній отримав кредит у розмірі 250000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.09.2017.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 24.09.2007 року укладений договір іпотеки б/н, згідно з яким позивач надав в іпотеку нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-8, 11 в літ «Г-2» загальною площею 104,5 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать позивачу на праві власності.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2015 року задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 .

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 29А-07 від 24.09.2007 в розмірі 180795 доларів 77 центів США звернуто стягнення на нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-8, 11 в літ. « Г-2 » загальною площею 104,50 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 24.09.2007 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме 738562 грн. 50 коп., будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2016року, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 04.09.2015року змінено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 29А-07 від 24.09.2007року в розмірі 169 865,98 доларів США, що за курсом Національного Банку України 2105,7654 гривень за 100 доларів США станом на 20 квітня 2015 року, складає 3575678,88 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 144779,35 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом 25086,63 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 230072,08 гривень, звернуто стягнення напредмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 24 вересня 2007 року, а саме нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-8, 11 в літ. «Г-2» загальною площею 104,50 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 24.09.2007 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем з початковою ціною, яка встановлена за звітом про оцінку нерухомого майна № 4390 від 23 вересня 2016 року і складає 3159717 грн., будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

21.06.2019 року приватним нотаріусом Діпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №1743, про звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-8, 11 в літ. «Г-2» загальною площею 104,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 .. За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріус запропонував задовольнити вимоги Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 144 779,35 доларів США; заборгованість за відсотками 183214, 77 доларів США; пеня - 287 382,71 доларів США, що всього становить 615 376,83 доларів США, що за курсом НБУ на 17.04.2019року складає 16 444 270, 11грн. Строк за який проводиться стягнення одинадцять років шість місяців двадцять чотири дні, а сам з 24.09.2007 року по 17.04.2019р.

Постановою головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові СМУ МЮ (м.Харків) Барановою В.В. від 15.07.2020 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд дійшов висновку, що сума, яка заявлена до стягнення, нарахована за період з 24.09.2007 року по 17.04.2019 року, тобто більш як за три роки до моменту звернення, що суперечить ст.88 Закону України «Про нотаріат» та є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, суд першої інстанції прийняв до уваги , що пред`явивши у 2015 році позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, кредитор змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни, а тому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Відтак, банк не вправі був нараховувати відсотки після такого звернення до суду.

Та оскільки до складу заборгованості, яка пропонується до стягнення у виконавчому написі, включено і відсотки, які нараховані вже після звернення кредитора до суду, то суд дійшов висновку, що така сума в будь-якому разі не може вважатися безспірною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Місцевим судом вірно встановлено, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса заборгованість боржника ОСОБА_1 не могла вважатися безспірною.

Так, з виконавчого напису вбачається, що заборгованість нарахована за період з 24.09.2007 року по 17.04.2019 року та складає заборгованість за кредитом 144779,35 доларів США, заборгованість за відсотками 183214,77 доларів США, пені 287382,71 доларів США.

При цьому, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2016року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 29А-07 від 24.09.2007року в розмірі 169 865,98 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 144779,35 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом 25086,63 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 230072,08 гривень звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 24 вересня 2007 року.

АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження виникнення заборгованості, яка значно більша, ніж стягнута судовим рішенням, належні та допустимі докази не надав, не обґрунтував письмовими доказами на підставі чого виникла така заборгованість після набрання законної сили вказаним судовим рішенням.

Отже, станом на дату вчинення виконавчого напису позичальник, за зобов`язаннями якого було передано в іпотеку майно, мав заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк», але не в тому розмірі, в якому вчинено виконавчий напис.

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що звернувшись у травні 2015 році із позовом про стягнення з позичальника усієї заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання, а тому нарахування процентів після цієї дати є безпідставним, однак відповідно до виконавчого напису, яким визначено період стягнення з 24.09.2007 року по 17.04.2019 року проценти нараховувались після травня 2015 року і нотаріусом запропоновано звернути стягнення в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами у більшому розмірі.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Оскільки розмір заборгованості за кредитним договором, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, не узгоджується зі змістом судового рішення щодо дострокового стягнення заборгованості, то така заборгованість не може вважатися безспірною, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність безспірності заборгованості, в рахунок погашення якої нотаріусом було запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки.

Отже, з наведеного слідує, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив обставини справи.

Обставин, встановлених місцевим судом, відповідач у апеляційній скарзі не спростував.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів на власну користь та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість чи обов`язок скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Істамової Ірини Володимирівни представника АТ КБ «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.В. Чумак