Справа № 336/1549/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 грудня 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі у порядку загального позовного провадження цивільну справу №336/1549/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Представниця позивачки ОСОБА_1 адвокатка Шевченко А.В. в інтересах позивачки 24.02.2023 звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, яку уточнила 01.03.2023, просить позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

За змістом позову, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2014, мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає із позивачкою. Шлюб розірваний в судовому порядку.

Стороною позивача також стверджується, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям й станом здоров`я ОСОБА_3 з початку 2016 року не цікавиться, не бере участі у її дховному та фізичному розвитку. Всі питання, пов`язані із дитиною, вирішуються позивачкою. На час звернення до суду заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 21 764,50 гривень.

На підставі наведеного, виходячи з інтересів дитини, оскільки відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання, розвитку, навчання, лікування та матеріального забезпечення дитини, із врахуванням норм, передбачених ст. 51 Конституції України, ст. 150, 157, 164-165 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», позивачка просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 03.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачкою. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України роз`яснено право на пред`явлення зустрічного позову.

Ухвалою суду від 29.06.2023 закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Постановлено виклик відповідача у справі додатково здійснити через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Клопотання сторони позивача про виклик свідків відповідно до наведеного у клопотанні переліку задоволено. Свідків попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. В порядку витребування доказів зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району надати висновок щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Представник позивача в судовому засіданні 21.11.2023, як і представник третьої особи, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі на підставі наявних доказів, просили задовольнити позов.

В судовому засіданні суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, здійснивши допит свідків, оголосив перерву за клопотанням ОСОБА_4 (представника третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району) у зв`язку із підготовкою висновку на виконання ухвали суду від 29.06.2023.

Разом з тим, відповідно до клопотання адвоката Шевченко А.В. від 21.11.2023, поданого в судовому засіданні, представниця позивача просить розгляд проводити за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Крім того, 28.11.2023 представник третьої особи Парфенок Л. Згідно з заявою у зв`язку із службовою зайнятістю просить провести розгляд без її участі, з уахуванням прав та інтересів дитини, із врахуванням висновка районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району від 27.11.2023 №22.03/01-34-943, який додається до заяви.

Відповідач в судовому засіданні присутній не був, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово та належним чином шляхом надіслання судових повісток. Так, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, жодних заяв або клопотань до суду не подавав, маючи достатньо часу для висловлення заперечень проти позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, судом під час провадження справи в суді розміщувалось оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджено матеріалами справи.

За даними відповіді Обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МОУ від 18.09.2023 № 4163 на запит суду ОСОБА_2 на військову службу ртцк та сп Запорізької області не призивався, з 02.06.2014 перебуває на віськовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було. Інших процесуальних дій у справі, судом вчинено не було за відсутності клопотань учасників справи.

Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі встановлених обставин та у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку присутніх учасників справи, відсутність заперечень сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив вирішувати справу на підставі наявних у ній доказів, а саме постановив ухвалу згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку, що видно з протоколу судового засідання.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні писмьмові докази, вислухавши пояснення учасників справи (в судовому засіданні 21.11.2023), здійснивши допит свідків, з`ясувавши правовідносини між сторонами та перевіривши їх наявними доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких встановлених судом фактичних обставинах справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2014 по 28.05.2016, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.08.2014 та коією рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/1455/16-ц, пр.2/336/1302/2016 від 17.05.2016, яке набрало законної сили 28.05.2016. Позивачка ОСОБА_1 з 21.07.2022 перебуває у шлюбі із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.07.2022).

За даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 27.02.2015, сторони у справі мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження № 256 від 27.02.2015). Відповідно до довідки №04-28/4-2327 від 06.09.2022 про реєстрацію місця проживання, виданої відділом реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.09.2016 по час видачі довідки. Фактичне місце проживання позивачки та дитини підтверджено актом від 16.12.2022 (в оригіналі наявний у справі) за підписом голови ОСМД «Вороніна, 9» та сусідів.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/1459/16-ц, пр.2/336/1306/2016 від 13.04.2016, яке набрало законної сили 26.04.2016, дитина ОСОБА_3 мешкає із позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач на час розгляду справи добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Так, вказаним рішенням суду позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісяця до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви - 18.03.2016 року.

Судом також встановлено за даними довідки від 20.09.2022 №1, виданої начальником Шевченківського відділу ДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро), із розрахунком заборгованості, що станом на 31.08.2022 боржник ОСОБА_2 за виконавчим листом №336/1459/16-ц, виданим Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, що перебуває на примусовому виконанні, має заборгованість у сумі 21 764,50 гривень.

02.02.2023 директор КНП «Центр первинно-санітарної допомоги №2»Л.Стецюк на адвокатський запит адвокатки Шевченко А. за вих.№992/01-09 повідомила, що з приводу захворювань та профоглядів дитину до амбулаторії супроводжує матір ОСОБА_1 , яка виконує рекомендації лікаря та його призначення в повному обсязі. Батько дитини до лкарів-педіатрів підприємства не звертався, здоров`єм дитини не цікавився.

Крім того, згідно з відповіддю на адвокатський запит за підписом директора дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №6 «Капітошка» ЗМР К.Парада від 26.08.2022 №01-18/76, дитина ОСОБА_3 відвідувала дошкільний навчальний заклад з 28.08.2020 по 03.08.2021. Мати дитини зверталась до закладу з приводу дитини. За період відвідування вихованки батько з приводу дитини не звертався.

До справи надійшов висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 27.11.2023 №22.03/01-34-973 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, розглянувши матеріали суду щодо розгляду цивільної справи N 336/1549/23, пр. 2/336/1173/2023, керуючись ч. 2, ч.3 ст. 150, ст. 151, ст. 152, ч.4 ст. 155, п.2, ч.1 ст. 164, ст. 165, ст. 171 Сімейного кодексу України, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації по Шевченківському району від 22.11.2023 протокол N40, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір?ю мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10.05.2023 встановлено, що малолітня ОСОБА_7 , 2015 р.н., має окрему кімнату, ліжко для відпочинку, стіл для навчання, комп?ютер, канцелярське приладдя, стіл для творчості, наявний одяг та взуття відповідно вікових потреб. Під час обстеження малолітня ОСОБА_7 повідомила членам комісії, що проживає разом із мамою, татом ОСОБА_8 . ОСОБА_9 допомагає їй з навчанням, грається з нею. Рідного батька дитина бачила два роки назад, він їй не телефонує, не вітає зі святами, не дарує подарунки.

ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів більше двадцяти тисяч гривень станом на 31.08.2022, що підтверджується розрахунком заборгованості Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до інформації КНП «Центр Первинної медико-санітарної допомоги N? 2» від 02.02.2023 N992/01-09 встановлено, що з приводу захворювань та профілактичних оглядів дитину до амбулаторії супроводжує мати, яка виконує рекомендації та призначення лікарів в повному обсязі. Батько дитини до лікарів-педіатрів не звертався, здоров?ям дитини не цікавився. За даними довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) N 6 «Капітошка» від 26.08.2022 встановлено, що вихованням малолітньої дитини займалася мати. Батько до закладу ніколи не звертався (вказані відомості враховані для підготовки висновку).

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації, як видно з висновку, яка брала участь у судових засіданнях, повідомила, що у судовому засіданні надали свої свідчення, ОСОБА_5 - чоловік матері та ОСОБА_10 - подруга, які зазначили, що в житті дитини батько участі не приймає, будь-якої допомоги не надає.

10.05.2023 спеціалісти відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснили вихід за адресою мешкання ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_3 , однак потрапити до помешкання не вдалося з причин відсутності господарів, або двері навмисно ніхто не відчинив. Зі слів сусідів встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_2 давно не проживає, його місцезнаходження не відомо. Спеціалістами відділу залишено запрошення, однак ніхто не з?явився та не зателефонував. На сьогоднішній день будь які заяви, клопотання, пояснення на адресу районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району або відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від ОСОБА_2 не надходило.

Свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , допитана судом, показала, що є подругою позивачки. Батько дитини (відповідач) протягом чотирьох років не спілкується з донькою ОСОБА_11 , у питаннях виховання та лікування участі не бере. Весь цей час уникав контакту із позивачкою, не робить спроб налагодити спілкування із дитиною. Наскільки свідку відомо, ОСОБА_2 жодного разу не забирав дитину із дитячого садочку, зацікавленості у справах дитини не виявляє й після укладення шлюбу позивачкою.

Свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , показав під час допиту в суді, що є чоловіком позивачки з 21.07.2022. З відповідачем особисто не знайомий, йому відомо, що ОСОБА_2 є першим чоловіком позивачки та батьком дитини ОСОБА_12 , яка мешкає із подружжям за місцем їх фактичного проживання. З ОСОБА_1 свідок мешкає однією сім`єю протягом трьох років. ОСОБА_3 батька не пам`ятає, у родині створені комфортні умови для її проживання та розвитку. ОСОБА_5 наголосив на добрих відносинах із дитиною. Крім того, подружжя має спільну дитину 1-місячного віку.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04) Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (Заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги.

При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ч.8-9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За нормами ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.2,3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених п.2, 4 і 5 ч.1 цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Ст.165 СК України врегульовано, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст.12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Суд враховує й роз`яснення, наведені у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та виходить з того, що ухилення батька від виконання своїх обов`язків у цій справі знайшло своє підтвердження, адже відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Досліджені докази, зокрема, отримані під час допиту свідків, вказують на те, що відповідач не цікавиться навчанням й станом здоров`я своєї доньки, не займається її розвитком та не створює належних умов для отримання нею освіти. Зазначені обставини підтверджені наявними доказами, що відповідають загальним положенням про доказування, та не спростовані з боку відповідача.

Таким чином, матеріали справи містять достатню сукупність доказів, які підтверджують доводи сторони позивача про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання ОСОБА_3 .

За таких обставин, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_3 , яка, як встановлено судом, мешкає із матір`ю в її родині, беручи до уваги всі належні, допустимі та достатні докази, у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, висновок органу опіки та піклування, суд вважає за доцільне задовольнити позов у повному обсязі, позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки. На переконання суду це рішення в повній мірі відповідає інтересам дитини, враховуючи тривале невиконання ним своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку, навчанню, забезпеченню доньки.

Як передбачено ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки за нормою ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Проте, питання стягнення аліментів вже було предметом іншого судового провадження, що встановлено судом під час розгляду справи.

Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, за результатами розгляду справи, встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, обраний позивачкою спосіб захисту відповідає приписам ст.16 ЦК України та є ефективним для захисту прав дитини, відповідає її законним інтересам.

Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини (до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача, враховуючи рішення суду, що ухвалюється, на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 073,60 гривень (із врахуванням ставки судового збору за розгляд позовної вимоги немайнового характеру відповідно до п.1-2 ч.4 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року за змістом ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (2 684,00 гривні).

Керуючись ст. 2, 7,10, 12-13, 76-81, 133, 141, 209, 223, 229, 244-245, 247, 258-259, 263-266, 268, 272-273, 280-282, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини - до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, , адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено стороною позивача в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 18.12.2023.

Суддя Л. А. Вайнраух