Справа № 307/4816/23
Провадження по справі 2/305/670/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемоти М.І.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Рахові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідачка) про стягнення боргу. В обґрунтування позову зазначив, що 31 листопада 2022 року до нього звернулася ОСОБА_2 з проханням позичити їй 160000 доларів США, що по курсу НБУ становить 6 млн. 94 тисячі 880 гривень. Він добре знав Відповідачку і мав таку суму грошей, тому погодився позичити їй цю суму для придбання чотирьох кімнатної квартири в Чеській Республіці, за умови повернення йому цієї суми до 30 червня 2023 року. Він надав кошти Відповідачці, а та, своєю чергою, написала розписку про їх отримання в присутності двох свідків. Але свої зобов`язання ОСОБА_2 не виконала, грошей йому не повертає. У зв`язку з наведеним, Позивач просить стягнути з Відповідачки борг у розмірі 160000 доларів США, що за курсом НБУ становить 6094880 гривні.

Ухвалою Рахівського районного суду від 15.11.2023 було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову.

В підготовчому засіданні Позивач, ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав повністю, пояснив, що він являється підприємцем, маючи кошти позичив 160000 доларів США на прохання подруги його дружини - ОСОБА_2 , яка мала намір придбати квартиру в Чеській Республіці. Кошти Відповідачка мала повернути йому до 30 червня 2023 року, але до цього часу не повернула, тому просить стягнути цю суму з ОСОБА_2 . Судові витрати залишає за собою.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в підготовчому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечують щодо задоволення позову. Пояснили, що Позивачка дійсно у листопаді 2022 року позичила кошти у ОСОБА_1 , які зобов`язувалася повернути до 30 червня 2023 року, але як тоді, так і зараз немає цієї суми, проте буде поступово повертати борг за наявності коштів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (кредитор) передає іншій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути кредитору таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики вважається укладеним в момент передачі грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Суд в ході розгляду справи оглянув оригінал розписки, яка міститься у матеріалах справи, під час огляду ОСОБА_2 підтвердила, що вона у листопаді 2022 року отримала від Позивача 160000 доларів США у борг на покупку квартири й сподівалася, що поверне їх до 30 червня 2023 року, але коштів не мала, тому боргу не повернула.

З положень статті 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичними вимогами, що пред`являються.

Суд, установлюючи характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази й урахувавши правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України, з розписки, яка є предметом позову, встановив виникнення між сторонами договірно-зобов`язальних правовідносин, суть яких полягала у наданні позикодавцем позичальникові у власність грошових коштів у розмірі 160000 доларів США, а позичальник своєю чергою зобов`язалася повернути їх у строк та на умовах, установлених договором позики.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи, що на час розгляду справи в суді Відповідачка повністю визнала позовні вимоги, не заперечувала щодо існування у неї боргу в сумі 160000 доларів США перед ОСОБА_1 , тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

З аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Позивач у позовній заяві ставив вимогу про стягнення боргу в сумі 160000 гривень й зазначав еквівалент цієї суми на день пред`явлення вимоги.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, може визначатися в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, оскільки інший порядок її визначення не передбачений договором.

Вимоги про стягнення судових витрат з Відповідачки Позивач не ставив.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 160000 (сто шістдесят тисяч) доларів США, які можуть бути конвертовані за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е. Ємчук