УХВАЛА

про залишення заяви без руху

Справа № 495/13423/23

Номер провадження 2-о/495/412/2023

13 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Звертаючись із вказаною заявою ОСОБА_1 просить суд:

-встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт фактичного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 ,1982 року народження, ОСОБА_1 , 1985 року народження, ОСОБА_3 , 2017 року народження, та ОСОБА_4 , 2006 року народження, ОСОБА_5 , 2006 року народження;

-встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт утримання ОСОБА_2 , 1982 року народження, багатодітної сім`ї з трьома дітьми до 18 років.

Пред`явлена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених ст. 175, 318 ЦПК України, з огляду на наступне.

При залишенні заяви без руху, суддя керується положеннями статей 175, 177 ЦПК України, тобто застосовує аналогію закону, так як главами 1 та 2 розділу IV ЦПК України прямо не врегульовано дії судді при подачі до суду заяви, яка не відповідає вимогам ЦПК.

Згідно з ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

У ст.ст. 315, 318 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення юридичних фактів. До таких умов віднесено:

- встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

- який факт заявник просить встановити та з якою метою;

- коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

- встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

Заявником не роз`яснено, які саме зараз виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові її права, при тому, що вона не надає відмови будь якого органу, який не визнає цих фактів. При цьому, відмова будь-якого відповідного органу повинна бути саме з підстав того, що вона не може реалізувати своїх прав. Ця відмова є обов`язковою для розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявником не роз`яснено, що цей факт є саме юридичним, тому що не вказано які у нього виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права. Це необхідно вказати в заяві.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі. Заявник не вказав для якої мети саме йому необхідно встановити даний факт. Від цього залежить також виявлення обставин чи не посвідчується з наступним вирішенням спору про право встановлення таких фактів.

Заявником вказана заінтересована особа ОСОБА_2 не роз`яснено чому заявник вважає його саме такою особою, в сенсі вимог ст. 294 ЦПК України, при тому, що з заінтересованою собою по справам окремого провадження є орган куди заявник буде звертатись для реалізації судового рішення.

Заінтересованими особами по цій справі повинні бути організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Заінтересованою особою буде той орган, куди заявник буде звертатися з рішення суду для його реалізації.

В Постанові Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п.3 указано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відмови будь-якого органу, пов`язаного з використання цього факту у заявника немає. В Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

У відповідності до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право на доступ до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Вищевикладене не дає підставу суду зробити висновок про належне оформлення заяви.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право на доступ до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про те, що подальший рух заяви неможливий, у зв`язку з чим заявнику слід надати строк для усунення недоліки.

Виявлені недоліки мають бути усунені шляхом зазначення в заяві: з якою метою заявник просить встановити дані факти; які у нього виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Керуючись ст.ст. 175,185, 294, 315-318 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк, який не може перевищувати п`ять (п`ять) днів з дня вручення даної ухвали.

Роз`яснити заявнику, що інакше заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Боярський