Дата документу 19.12.2023 Справа № 317/3165/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1894/23 Головуючий у 1-й інстанції: Нікітін В.В.
Є.У.№ 317/3165/20 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Страхова компанія «Оранта-Січ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Зазначав, що 04.08.2020 о 09 год. ранку біля будинку № 30-а по бульвару Вінтера, в місті Запоріжжі сталась дорожньо-транспортна пригода за участі водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в результаті якої був пошкоджений його автомобіль. Постановою суду від 09.09.2020 водія ОСОБА_2 було визнано винним у вказаній ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ», яка виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 127 400 грн. в межах ліміту страхового відшкодування з урахуванням франшизи. Оскільки страхове відшкодування не покрило всієї шкоди, розмір якої становить 292 752,98 грн., а ОСОБА_2 в добровільному порядку відмовився сплачувати різницю у розмірі 162 752, 98 грн., просив суд про її відшкодування. Дорожньо-транспортною пригодою йому була заподіяна і моральна шкода, розмір якої він оцінює у 10 000 грн. Посилаючись на вказані обставини, просив про задоволення позову і відшкодування судових витрат.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, у розмірі 162 752,98 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну коду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 2 000 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір майнової шкоди і безпідставно не взяв до уваги доводи відзиву про те, що позивачем не правильно визначена ринкова вартість автомобіля до ДТП, матеріали справи не містять доказів вартості пошкодженого автомобіля, а також судом неправильно встановлена вартість відновлювального ремонту. Всі ці доводи та наведений апелянтом розрахунок свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін. Зазначає, що розмір шкоди визначався спеціалістом-автотоварознавцем на замовлення страхової компанії, яка здійснювала страхове відшкодування. Вказаний письмовий доказ є належним і допустимим, ОСОБА_2 не спростований, клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи відповідачем не заявлялося.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, прояснення відповідача ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення, заперечення представника позивача адвоката Усенка А.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 04 серпня 2020 року о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ-Daewoo д/н: НОМЕР_1 порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Scion д/н: НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль останнього був пошкоджений.

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 09 вересня 2020 року по справі № 334/4591/20 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (том 1, а.с. 13).

Позивачем до матеріалів справи додано копію Звіту № 339 від 25.08.2020 про проведення оцінювачем ОСОБА_3 оцінки колісного транспортного засобу Toyota Scion державний номер НОМЕР_2 (том 1, а.с. 14-42).

Вказаним звітом встановлено, що вартість матеріального збитку внаслідок ДТП становить 344 157,58 грн., що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу Toyota Scion. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні 292 752,98 грн.

Позивачем до суду також надані акт надання послуг з технічного огляду та розрахунку вартості ремонту від 09.09.2020 № НМ-К-00026, підписаний позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 , та відповідний акт виконаних робіт від 09.09.2020 (том 1, а.с. 43, 44).

В матеріалах справи міститься копія Полісу № АО/2614405 від 12.12.2019, згідно до якого відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільну відповідальність в ПАТ «СК «Оранта-Січ». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 гривень, франшиза 2 600 гривень (том 1, а.с. 47).

Також в матеріалах справи міститься копія Полісу страхування позивача ОСОБА_1 (том 1, а.с. 48).

22 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_2 сплатив позивачу ОСОБА_1 2 600 гривень франшизи (том 1, а.с. 93).

Судом першої інстанції з ТСЦ МВС-2341 були витребувані докази: копії документів, що стали підставою для реєстрації транспортного засобу Toyota Scion державний номер НОМЕР_2 . Ці документи досліджені судом та ними встановлено, що автомобіль позивача 09 грудня 2019 року був ввезений на територію України через Одеську митницю зі Сполучених Штатів Америки. Додано сертифікат відповідності транспортного засобу від 26 травня 2020 року з додатками (т. 1, а.с. 156-161).

Надані ПрАТ «СК «Оранта-Січ» матеріали за страховим випадком містять: страховий акт від 21 вересня 2020 року; поліс страхування цивільно-правової відповідальності відповідача; заява позивача про виплату страхового відшкодування від 04 серпня 2020 року; висновок про прийняття страховиком звіту оцінювача ОСОБА_5 № 498 від 25.08.2020; сам звіт оцінювача № 498; ремонтна калькуляція № 339; протокол огляду транспортного засобу від 17.08.2020; повідомлення страховику про дорожньо-транспортну пригоду від 05.08.2020 зі схемою ДТП; пояснення водіїв учасників ДТП тощо (том 1, а.с. 167-184).

При цьому, висновок оцінювача ОСОБА_5 № 498 від 25.08.2020 був перевірений представником страхової компанії та визнаний таким, що не має помилок і відхилень технологічного і цінового характеру. Висновки щодо розміру матеріального збитку за цим висновкам повністю ідентичні висновкам по висновку № 339, який проведений оцінювачем ОСОБА_3 та який використаний позивачем для обґрунтування позовних вимог.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 має сплатити завдану майнову шкоду з урахуванням норм статті 1194 ЦК України. Розмір моральної шкоди був визначений судом першої інстанції з урахуванням принципу розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У статті 6 Конвенції вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до статті 28 Закону шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, слід враховувати положення статті 1192 ЦК. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, ринкова вартість пошкодженого автомобіля позивача без урахування аварійних пошкоджень становила 344 157, 58 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля становить 468 188,88 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, який становить 0,4167% вартість відновлювального ремонту становить 292 752,98 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його вартість до пошкодження, отже вартість майнової шкоди визначена оцінювачем у розмірі вартості транспортного засобу до його пошкодження і становить 344 157,58 грн. (т.1, а.с.14-46, 170-177).

На підставі визначеного спеціалістом-автотоварознавцем розміру майнової шкоди у сумі 344 157,58 грн. страховиком відповідача був складений страховий акт від 21.09.2020 та в межах страхового ліміту визначена сума страхового відшкодування у розмірі 127 400 грн. (т.1, а.с.167), яка була виплачена потерпілому (т.1, а.с.49).

Ринкова вартість залишків пошкодженого транспортного засобу відповідно до звіту №467, складеного спеціалістом-автотоварознавцем Завгороднім Р.О., становить 51 404, 60 грн.

Отже, розмір майнової шкоди, що підлягала стягненню на користь потерпілого, становить різницю між 344 157, 58 грн. і сумою страхового відшкодування з урахуванням франшизи 130 000 грн., та складає 211 157, 58 грн., а з урахуванням вартості залишків пошкодженого автомобіля у сумі 51 404, 60 грн. становить 162 752, 98 грн., що відповідає розміру шкоди, визначеної позивачем і стягнутої судом першої інстанції .

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування оцінювачем при визначенні ринкової вартості автомобіля його реальної вартості, що складається з фактичних витрат ОСОБА_1 на його придбання, ввезення та митне оформлення, є хибними.

Подібний порядок визначення ринкової вартості автомобіля використовується лише в разі його ввезення на митну територію України. В даному випадку автомобіль позивача вже був зареєстрований на території України і його оцінка мала проводитись так, як це і зробив оцінювач ОСОБА_3 .

Крім того, інший оцінювач ОСОБА_5 у своєму висновку № 498 визначив аналогічні суми ринкової вартості автомобіля та розміру збитків з урахуванням коефіцієнтів зносу. Цей висновок був перевірений представником страхової компанії та визнаний належним.

Належними і допустимими доказами відповідач не спростував надані позивачем письмові докази, клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи не заявляв, а отже доводи апеляційної скарги про неправильне визначення судом першої інстанції майнової шкоди є неспроможними.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а саме на різницю сум матеріального збитку та виплаченого страхового відшкодування (з урахуванням сплаченої відповідачем суми франшизи) є вірним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та були предметом розгляду та дослідження суду першої інстанції, який дав їм належну оцінку в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому апеляційним судом не переглядалось.

Аналіз викладеного свідчить про те, що підстави, визначені статтею 376 ЦПК України для скасування судового рішення, відсутні, тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 липня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю.Бєлка