Провадження № 2/337/719/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року позивач Концерн «Міські теплові мережі» (далі позивач, Концерн «МТМ») звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії №74204351 від 01.11.2021р., за адресою АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №208, напівпідвал літера А-5, за період з листопада 2021р. по лютий 2023р. в загальній сумі 32913,72 грн. Позовмотивує тим, що Концерн «МТМ» (теплопостачальна організація) є виконавцем послуг з виробництва теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організації та її збут. Відповідачка ОСОБА_3 є споживачем цих послуг, оскільки є власником нежитлового приміщення №208, напівпідвалу літера А-5, загальною площею 61 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , до якого позивачем відпускалась теплова енергія. 02.10.2021р. на виконання вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Станом на 01.11.2021р. індивідуальний договір №74204351 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №208, напівпідвалу літера А-5,між Концерном «МТМ» та ОСОБА_3 є укладеним. Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку та зазначений в рахунках. Позивач, виконуючи свої зобов`язання, у період з листопада 2021р. по лютий 2023р. поставив відповідачці у вказане нежитлове приміщення послугу з постачання теплової енергії на суму 32913,72 грн., яку відповідачка не оплатила, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на вказану суму.

Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованість та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою від 03.04.2023р. по справі за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

07.04.2023р. до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка ОСОБА_3 просила у задоволені позову Концерну «МТМ» відмовити, оскільки він є необґрунтованим та незаконним, розрахунок заборгованості наданий позивачем не відповідає дійсності, сума заборгованості нарахована безпідставно, у неї відсутній обов`язок щодо сплати заборгованості, яка зазначена у позові. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що їй, як власниці нежитлового приміщення №208 напівпідвалу літера А-5 за адресою: АДРЕСА_2 , 03.01.2007р. Концерном «МТМ» був наданий дозвіл на демонтаж опалювальних приладів. 18.09.2008р. за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №208, напівпідвал літера А-5, працівниками ЖРЕУ 31 були демонтовані опалювальні прилади, крім магістральної труби, яка вмурована у стіну. Після демонтажу опалювальних приладів, 12.11.2008р. Концерном «МТМ» був наданий розрахунок теплового навантаження на опалення, відповідно до якого тепловіддача від вмурованої труби складає 274 ккал/год. у разі температури зовнішнього повітря -22 градуси Цельсія. Водночас, згідно розрахунку наданого позивачем, він вимагає сплатити йому за використання 0,004118 гігакалорій/год., що дорівнює 4118 калорій/год., тобто більше ніж в 15 разів більше тепловіддачі труби. Позивач не має фізичної можливості надати послугу у об`ємах, зазначених у позові, внаслідок відсутності опалювальних приладів у приміщенні. Також зазначено, що згідно з рішенням Запорізької міської ради від 29.03.2022р. №126, опалювальний сезон у м. Запоріжжі закінчився 31.03.2022р., тому позивач безпідставно вимагає сплати за його послуги у вигляді теплопостачання за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2022р. Крім того, у розрахунку заборгованості відсутній тариф, відомості про площу, на яку нарахована заборгованість, а також відсутні відомості про кількість поставленої теплової енергії та походження таких показників, формула здійснення розрахунку, покази засобів вимірювальної техніки, яким чином здійснений розподіл обсягу спожитої теплової енергії для кожної окремої частини будинку. Вказано, що при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати тепловиділення в приміщенні від поверхонь прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, якщо у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів.

23.05.2023р. від представника позивача Концерну «МТМ» - Прокоп`євої Т.О. надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких вказано, що через відсутність рішення відповідачки про вибір моделі договірних відносин та спливу строку, встановленого ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», з 01.11.2021р. між сторонами є укладеним та діє Типовий індивідуальний договір №74204351. Тому посилання відповідачки на розрахунок теплового навантаження на опалення від 12.11.2018р. є безпідставними, оскільки дане навантаження було розраховане на підставі умов попереднього договору, який автоматично розірвано. Посилання відповідача на акт від 18.09.2008р., як на доказ неотримання теплової енергії, не є актуалізованим, а лише фіксує факт наявності або відсутності приладів обліку та не є підставою для не здійснення нарахувань за тепло споживання на даний час у спірному періоді. Враховуючи знаходження приміщення відповідача у багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення на законних підставах вказане приміщення є опалювальним. Щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії у неопалювальному періоді вказала, що Концерном «МТМ» протягом опалюваного періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021р. №374, які включають плату за послугу та плату за абонентське обслуговування, яка нараховується щомісяця та не залежить від обсягів послуг. Також зазначила, що нежитлове приміщення відповідачки вбудоване в житловий будинок та має сумісну із житловим будинком систему опалення, тобто приєднано до внутрішньобудинкової системи будинку, тому порядок обліку та оплати послуг визначається наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. №315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії SНARKY 775 заводський №51441719, про що зазначено у рахунках за надані послуги. Відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Система опалення нежитлового приміщення відповідача не оснащена вузлом обліку теплової енергії. Методика №315 змінила підхід до розподілу обсягів теплової енергії між споживачами будинку, який здійснюється для всіх приміщень будинку (не обладнаних вузлами обліку теплової енергії) за однаковими умовами а саме пропорційно площі. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових. Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною будинку. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішенням виконкому Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону. Для здійснення перевірки нарахувань позивачем додатково надана інформація щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії як по будинку, так і по нежитловому приміщенню відповідача, в якій зазначені всі необхідні дані: попередні покази приладів обліку, поточні покази, яка різниця між ними, перевідний коефіцієнт, навантаження приміщення споживача та житлової частини, тарифи, що діями в розрахунковому періоді, перерахунки тощо.

01.06.2023р. від відповідачки ОСОБА_3 до суду надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких вказано, зокрема, що позивачем не надано доказів, що він надає послугу відповідної якості у приміщення, яке не обладнано приладами опалення, та в обсязі відповідно до теплового навантаження. В той же час, відповідач надав суду розрахунок теплового навантаження свого приміщення. Відключення відповідача від опалення відбулось у 2018 році за погодженням з позивачем, у відповідності до вимог того часу. Позивача по справі до 2022 року все влаштовувало, він не звертався ані до відповідача, ані до суду з вимогами незаконного відключення. До 2022 року позивач нараховував відповідачу споживання послуг в межах теплового навантаження труби, що проходить через його приміщення. У Методиці №315 зазначені різні формули розрахунку обсягу спожитої теплової енергії для різних типів приміщень. З розрахунку позивача неможливо зробити висновок як був розподілений обсяг спожитої теплової енергії у будинок АДРЕСА_1 .

30.08.2023р. від представника позивача Концерну «МТМ» - Прокоп`євої Т.О. надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору, зокрема, щодо визначення формул, які використовуються для розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги; щодо донарахування до останнього дня розрахункового періоду; щодо тарифів на послугу з постачання теплової енергії

06.09.2023р. від відповідачки ОСОБА_3 до суду надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору, в який вказано, що правильність розрахунків викликає сумніви, що свідчить про недоведеність вимог. Між сторонами був укладений договір №403290 від 01.01.2009р., додатком №1 до якого є Обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу, згідно яких визначено максимальне теплове навантаження споживача 0,000385 Гкал/год. Зазначений договір виконувався у повному обсязі споживачем до початку безпідставного нарахування позивачем коштів за неспожиті послуги.

В судовому засіданні представник позивача Концерну «МТМ» - Прокоп`єва Т.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заві та письмових поясненнях, просила позов задовольнити.

Представник відповідачки адвокат Шокот А.С. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за такими підставами.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ч.4 ст.319, ч.1 ст.322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (п.3 ч. 2 ст. 6 Закону).

Згідно з п.1 ч.2 ст.7, п.5 ч.2 ст.7, ч.1 ст.9 вказаного Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 8 Закону, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до положень ч.2, ч. 3 ст. 21 Закону, виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період.

Згідно з ч.7 ст.14 Закону, до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 ст.13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Згідно п.32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019р., розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 цих Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» (теплопостачальна організація) є виконавцем послуг з виробництва теплової енергії, розподілення тепловодої енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організації та її збут.

Відповідачка ОСОБА_3 з 13.07.2017р. є власником нежитлового приміщення №208, напівпідвалу літера А-5, загальною площею 61 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (арк.10)та споживачем послуг позивача.

02.10.2021р. Концерном «Міські теплові мережі» оприлюднено на офіційному сайті Типовий індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (далі-Договір), що є публічним договором приєднання (арк.11-13).

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 4 Договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України .

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі».

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно з п.5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Згідно з п.17 Договору зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.

Споживач відповідно до п.30 Договору вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року)

У п.32 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

За умовами п.34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з пп. 3 п. 41 Типового індивідуального договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

За умовами п.51, п.52 цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строку.

Крім того, відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. № 315 (далі Методика розподілу).

Вказана Методика розподілу встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п.1 Методики).

У зв`язку з відсутністю рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання (02.10.2021), з 01.11.2021р. Концерном «Міські теплові мережі» з ОСОБА_3 укладено індивідуальний договір № 74204351 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №208, напівпідвал літера А-5.

Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії SНARKY 775 заводський №51441719, відповідно, обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку (арк.108, 110).

Згідно акту від 12.08.2019р. приймання в експлуатацію приладу обліку теплової енергії, прилад обліку в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 встановлено та опломбовано після планової державної повірки (арк.109).

В матеріалах справи наявні акти зняття показань приладів обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за листопад 2021 року, за березень 2022 року (арк.106-107).

Нежитлове приміщення відповідачки є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря (п.2 Методики).

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому знаходяться нежитлове приміщення відповідачки, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 та 2022-2023 років, зокрема, від 23.10.2021р. №382, від 29.03.2022р. №126, від 31.10.2022р. №410 (арк.32-34), які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

У період з 01 листопада 2021 року по лютий 2023 року (включно) позивач надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 32913,72 грн.

Позивачем були сформовані та направлені споживачу ОСОБА_3 рахунки на оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії № 74204351 за кожний місяць з листопада 2021 року по лютий 2023 включно на суму 32913,72 грн.(арк.15-31).

Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в рахунку, а саме покази приладу обліку, площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщення відповідачки, тарифи, що діяли в розрахунковому періоді (арк.72, 102-107).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідачка за вказаний період послуги з постачання теплової енергії на суму 32913,72 грн. не оплатила (арк.14).

Також судом встановлено, що 29.09.2022р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ ЄУН 337/3228/22, яким з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за послуги постачання теплової енергії за період листопад 2021р. по травень 2022 в розмірі 17635,59 грн. та судового збору в розмірі 248,10 грн., який ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2022р. скасований (арк.9).

Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 як власник нежитлового приміщення №208, напівпідвалу літера А-5, загальною площею 61 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ,і відповідно споживач комунальних послуг, в порушення вищенаведених норм діючого законодавства, належним чином не виконала свої зобов`язання щодо оплати спожитої теплової енергії, у зв`язку з чим за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року (включно) утворилась заборгованість, яку позивач має право вимагати в судовому порядку.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо вказані суми заборгованості за кожен місяць. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, суду не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення та приходить до висновку, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Наведеним вище спростовуються доводи відповідачки щодо того, що позивачем не доведено факту надання послуг за спірний період, їх обсягу, вартості, а також відсутність у відповідачки обов`язку виконання грошових зобов`язань з оплати таких послуг.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачка ОСОБА_3 посилається на те, що 18.09.2008р. у нежитловому приміщенні №208, напівпідвалу літера А-5, загальною площею 61 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 були демонтовані опалювальні прилади, крім магістральної труби, та 12.11.2008р. Концерном «МТМ» був наданий розрахунок теплового навантаження на опалення, за яким тепловіддача від труби становить 274 ккал/год. Проте, позивач наразі вимагає сплати йому за використання 4118 ккал/год (0,004118 Гагакал/год.).

В даному випадку суд зазначає, що у період, на який посилається відповідачка (2008 рік) були чинними норми Наказу Мінбуду України №4 від 22.11.2005р. «Про порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» зі змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу за № 169 від 06.10.2007р., де визначено процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від ЦО та ГВП. Так, внесені Наказом № 169 від 06.10.2007р. зміни унеможливлювали відключення від ЦО та ГВП окремих приміщень у багатоквартирному будинку і передбачали можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку.

Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019р.

Відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води № 169 від 26.07.2019р., рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявника власника (співвласника) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії. Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку. Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення. Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП з урахуванням рекомендації Комісії. Копія рішення органу місцевого самоврядування надається заявникові. Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проекту відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проекту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил. Відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством мають ліцензію на проведення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку має відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, і з дотримання споживачем процедури, визначеної Порядком.

Враховуючи знаходження належного відповідачці приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність належних документів на підтвердження правомірного відключення від мережі опалення, суд вважає, що вказане приміщення є опалювальними.

Система опалення приміщення відповідачки є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташовано. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводів, стояки, підводки тощо). Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

Судом при ухваленні рішення враховується факт того, що опалення - це послуга, яка надається для нормування температури повітря у приміщеннях.

Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

Доводи відповідачки про відключення нежитлового приміщення від системи опалення в 2008 р., з посиланням на акт демонтажу опалювальних приладів від 18.09.2008р. (арк. 51) як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, є неспроможними, оскільки відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з постачання теплової енергії, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання послуг з постачання теплової енергії припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення.

Доводи представника відповідача адвоката Шокота А.С., що позивач безпідставно нарахував відповідачу обсяги спожитої теплової енергії як на опалювальне приміщення, оскільки приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є відповідачка, є окремим приміщенням, яке не має радіаторів, амає лише транзитний опалювальний стояк , тому нарахування повинно здійснюватись відповідно до розділу Методики № 315, який визначає обсяг спожитої теплової енергії в окремому приміщенні з транзитною мережею опалення, суд не приймає до уваги через наступне.

Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315 зазначено, що опалюване приміщення приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Крім того, окремі приміщення з транзитними мережами опалення окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії.

На підтвердження належності приміщення відповідачки до категорії окремого приміщення з транзитними мережами опалення, в якому відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, останнім відповідних документів не надано.

Отже, суд прийшов до висновку, що приміщення відповідачки не відноситься до вищевказаної категорії приміщень.

Щодо посилання відповідачки та її представника на договір №403290 від 01.01.2009р., то суд зазначає, що такий договір втратив чинність у зв`язку з внесенням змін до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та набуттям чинності новим договором, враховуючи, що мешканці будинку АДРЕСА_1 окремий договір з Концерном «МТМ» не підписали, тому вважається, що кожен із споживачів будинку приєднався до нового договору, тож ОСОБА_3 так само приєдналася до цього договору, як співвласник будинку та власник нежитлового приміщення.

Тому суд приходить до висновку, що доводи відповідачки щодо необхідності нарахування їй оплати за надані послуги за старим договором, є безпідставними, оскільки останній втратив чинність.

Посилання відповідачки на розрахунок теплового навантаження від 12.11.2008р. суд не приймає до уваги, оскільки дане навантаження було розраховано на підставі умов попереднього договору, який автоматично розірвано.

Щодо нарахувань за послугу постачання теплової енергії у неопалювальному періоді, то суд враховує, що Концерном «МТМ» протягом 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021р. №374 та включають, зокрема, плату за абонентське обслуговування, яка нараховується щомісяця та не залежить від обсягів послуг.

На підставі всього вищевикладеного суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Крім того, згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 633 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд.137, , р/р НОМЕР_2 у філії АТ «Укрексімбанк» у м.Києві, МФО 322313) заборгованість за індивідуальним договором про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії №74204351 від 01.11.2021р. за період з листопада 2021р. по лютий 2023р. в сумі 32913 (тридцять дві тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд.137, , р/р НОМЕР_3 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) судові витрати по сплаті судового збору 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 грудня 2023 року.

Суддя М.В. Сидорова