ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1888/23 Справа № 226/1111/22 Суддя у 1-й інстанції - Клепка Л.І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №226/1111/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля», третя особа Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з професійним захворюванням на виробництві, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 29 листопада 2022 року, постановлену у складі судді Клепка Л.І., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля», третя особа Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з професійним захворюванням на виробництві.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 29 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу

Не погодившись з зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 29 листопада 2022 року скасувати, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування зазначив, що підставою для повернення позовної заяви були вказані в ухвалі суду від 11 листопада 2022 року недоліки, якою позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з не направленням іншим учасникам справи копій позовної заяви та доданих до неї документів. Однак судом не враховано положення ч.2 ст. 177 ЦПК України, згідно якої правила щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також правовідносин про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального порушення, чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 369, апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (пункт 6 частини першої статті 353 цього Кодексу), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Таким чином дану апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до Димитровського міського суду Донецької області у листопаді 2022 року позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що до 2018 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «Мирноградвугілля», був звільнений за станом здоров`я. Під час роботи на підприємстві позивача отримав професійне захворювання, наявність якого завдає йому моральну шкоду, яку позивач оцінив у 65000 грн. Дана позовна заява була подана в електронному вигляді засобами системи «Електронний суд».

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 11 листопада 2022 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з недотриманням ч.7 ст.47 та ч.1 ст.177 ЦПК України, а саме недотриманням обов`язку надати суду доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. Зазначена ухвала була доставлена до електронної скриньки позивача 11 листопада 2022 року.

На виконання даної ухвали від позивача надійшло клопотання про врахування положень ч. 2 ст. 177 ЦПК України.

У подальшому, ухвалою від 29 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без руху та у подальшому повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався тим що позивач подав позовну заяву в електронній формі без дотримання вимог ч.7 ст.47 та ч.1 ст.177 ЦПК України

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком та зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Наказом Державної судової адміністрації України №628 від 22 грудня 2018 року запроваджено тестову експлуатацію підсистеми Електронний суд у всіх місцевих та апеляційних судах України, під час якої усі місцеві та апеляційні суди у ході тестового режиму експлуатації підсистеми зобов`язані дотримуватись вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26 листопада 2010 року у відповідній редакції (далі - Положення).

Згідно наказу ДСА України від 01.06.2020 №247 Про запровадження в дослідну експлуатацію підсистем "Електронний суд" та "Електронний кабінет" запроваджено з 1 червня 2020 року в дослідну експлуатацію підсистеми "Електронний суд" та "Електронний кабінет" (далі - Підсистеми) у всіх місцевих та апеляційних судах України.

Таким чином, з 22 грудня 2018 року надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу Електронний суд , з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису, що зроблено позивачем.

Крім того, 26 травня 2021 року набув чинності Закон України № 1416-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення поетапного впровадження Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», яким, окрім іншого, внесено зміни до ЦПК України.

Вимогами ч.ч.6,7 ст. 44 ЦПК України передбачено, що процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів";

Разом з цим, суд враховує, що спеціальною статтею щодо порядку подачі позовної заяви, зокрема, в частині визначення документів, що додаються до неї є ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 вказаної статті позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Крім того, слід зазначити, що ч.ч.1,2 ст. 174 ЦПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Отже, суд першої інстанції залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 виходив з саме цієї норми.

Однак апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції не було враховано положення ч.2 ст. 177 ЦПК України, згідно якої правила щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також правовідносин про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального порушення, чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, з огляду на те, що предметом позову є відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з професійним захворюванням.

Крім того, судом першої інстанції в ухвалі про повернення не надано правову оцінку заяві позивача щодо застосування зазначених вище положень ч.2 ст. 177 ЦПК України, суд обмежився лише зазначенням того факту, що така заява була подана.

Колегія суддів також враховує, що згідно вимог статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» (заява № N 2689/65) Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, занадто суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain» (заява №28090/95), «Beles and others v. the Czech Republic» (заява № 47273/99), «RTBF v. Belgium» (заява №50084/06).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Таким чином, повернення позовної заяви виключно з підстав ненадання позивачем доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, за умови того, що апелянт звільнений від обов`язку направляти копії доданих до позовної заяви документів на адресу сторін як позивач у справі, що стосується трудових відносин, а також з урахуванням обов`язку суду направити копію позову та доданих документів відповідачу у разі відкриття провадження у справі, представляє собою по суті надмірний формалізм у тлумаченні національного процесуального законодавства, чим обмежується доступ позивача до правосуддя.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, що є порушенням норм процесуального права.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, визнав неподаною та повернув заяву без з`ясування належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, що призвело до помилкового вирішення питання на підставі ст. 185 ЦПК України, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки розгляд справи по суті не було закінчено, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 29 листопада 2022 року про повернення позовної заяви скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: