КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Гуревича Родіона Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Анохіна А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса, -

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ "Перший Український міжнародний банк" на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 12678,71 грн.

Стягнуто з ПАТ "Перший Український міжнародний банк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

У червні 2023 року адвокатом Гуревич Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заяву мотивує тим, що при ухваленні заочного рішення Подільським районним судом міста Києва не вирішено питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_1 .

Зазначає, що згідно позовних вимог позивачка просила суд стягнути з ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" грошові кошти в розмірі 12 678,71 гривень та стягнути на її користь з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. грошові кошти у розмірі 1 875,29 гривень. В той же час, судом не вирішено частину позовних вимог щодо приватного виконавця в розмірі 1 875,29 гривень.

Вказує, що з метою захисту своїх прав та інтересів під час розгляду цивільної справи, ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги від 16 листопада 2021 року із адвокатом Гуревичем Р.Г.

Згідно пункту 4.3 укладеного договору клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 7000,00 гривень.

Вказує, що про наявність заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року сторона позивача дізналась 12 червня 2023 року, після його надходження на електронну адресу.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення;

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 1 875,29 гривень;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7 000,00 гривень.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни про стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою в частині відмови у стягненні судових витрат, адвокатом Гуревич Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права.

Вказує, що позиція суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального закону. Зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Зазначає, що на момент ухвалення судового рішення строк оплати наданих послуг за надання професійної правничої допомоги ще не настав.

Зазначає, що за результатом розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції не міг постановити ухвалу, оскільки це не процесуальне питання. Таке процесуальне порушення, на думку скаржника, є підставою для постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали згідно частини 10 статті 262, статті 385 ЦПК України.

Вказує, що у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції попередній розрахунок судових витрат становить 3 500,00 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 27 липня 2022 року у справі № 686/28627/18.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року в частині відмови у стягненні витрат на надання професійної правничої допомоги скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 000,00 гривень.

09 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що у позові ОСОБА_1 приватного виконавця Юхименко О.Л. визначила як відповідача. Уважає, що приватний виконавець Юхименко О.Л. мав бути залучений у справу як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки при розгляді справ щодо оскарження виконавчого напису виконавець бере участь у судовому процесі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, як це і передбачено ст. 53 ЦПК України.

Вказує, що приватний виконавець не може виступати в якості відповідача в даних категоріях справ. Оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Щодо повернення основної винагороди приватного виконавця вказує, що згідно розрахунку, розмір основної винагороди у цьому виконавчому провадженні становить 1 475,29 гривень, що становить 10% від суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

Вказує, що нормами чинного Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено жодних підстав для звільнення боржника від обов`язку відповідача відшкодувати приватному виконавцю понесені ним витрати виконавчого провадження.

Звертає увагу про відсутність відмітки про набрання рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року законної сили.

Звертає увагу, що підставою набуття приватним виконавцем коштів є постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Зазначає, що позивачкою надано до суду доказів про оскарження вищевказаних постанов, відтак приватним виконавцем на відповідній правовій підставі отримані кошти, як витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця та дана підстава не відпала.

Уважає, що у цьому випадку відсутні правові підстави для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин.

Посилається на невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України.

Вказує, що заявлений розмір судових витрат є необґрунтовано завищений та неспівмірний. Вказує, що саме квитанція до прибуткового касового ордеру є належним доказом понесення судових витрат, а не сам касовий ордер.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, о ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року залишити без змін.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року оскаржується лише в частині вирішення питання витрат на правову допомогу, відтак в іншій частині ухвала суду апеляційним судом не переглядається.

Відмовивши у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вказав, що заявником не надано доказів оплати ОСОБА_1 цих витрат.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

У відповідності до статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Аналіз положень статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, що унеможливлює розгляд судом питання розподілу судових витрат без поновлення цього строку.

Проте, судом першої інстанції залишилося не вирішеним питання про можливість поновлення представнику позивачки адвокату Гуревичу О.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , пропущеного процесуального строку для подання доказів понесених судових витрат, у зв`язку із чим суд передчасно розглянув питання про розподіл судових витрат.

Установлено, що звернувшись до суду з позовом, позивачкою заявлено попередній розмір судових витрат на правову правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса задоволено.

Стягнуто з ПАТ "Перший Український міжнародний банк" на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 12678,71 грн.

Стягнуто з ПАТ "Перший Український міжнародний банк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Згідно даних довідки про доставку електронного листа документ в електронному вигляді "Рішення (заочне) від 15 лютого 2023 року надіслано 12 червня 2023 року одержувачу Гуревичу Р.Г. на його електронну адресу (а.с. 60).

14 червня 2023 року на адресу Подільського районного суду надійшла заява адвоката Гуревича Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, що містить клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку для подання заяви про стягнення судових витрат адвокат Гуревич Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказує, що про існування заочного сторона позивача дізналась тільки 12 червня 2023 року після того, як копію цього рішення було направлено на електронну адресу захисника.

До цієї дати про наявність заочного рішення стороні позивача не було повідомлено.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, уважає клопотання про поновлення процесуального строку обґрунтованим, відтак процесуальний строк підлягає поновленню.

З матеріалів справи убачається, що 16 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Гуревичем О.Г. укладено договір про надання професійної правничої допомоги (а.с. 69-70).

Відповідно до пункту 1.1 укладеного договору клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором під час розгляду цивільної справи за позовом клієнта про стягнення безпідставно набутих коштів.

Згідно пункту 1.2 професійна правнича допомога за договором надається у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 4.3 договору за надання професійної правничої допомоги, відповідно до цього договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі, яка складає 7 000,00 гривень. Оплата клієнтом професійної правничої допомоги здійснюється не пізніше 15 днів після виставлення відповідного рахунку.

13 червня 2023 року ОСОБА_1 та адвокатом Гуревичем Р.Г. підписано прийняття-передачі наданих послуг, згідно якого виконавець надав замовнику професійну правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги, а замовник прийняв надані послуги. Пунктом 3 визначено, що жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг замовник до виконавця не має.

До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом Гуревич Р.Г. додано звіт про надану правову допомогу, що містить перелік робіт, наданих адвокатом (а.с. 76).

За змістом статей 137, 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Так, на підтвердження понесених судових витрат, адвокатом надано договір про надання правової правничої допомоги та акт про прийняття-передачі наданих послуг.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договору про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність";

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім того, на такий договір поширюється дія загальних норм та принципів договірного права, включаючи, але не обмежуючись визначені главою 52 Цивільного кодексу України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Указані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Указане передбачено як положеннями цивільного права, так і нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічну правову позицію наведено в постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19.

Установлено, що договором про надання професійної правничої допомоги сторони погодили фіксований розмір гонорару в суді першої інстанції, що становить 7 000,00 гривень.

Матеріали справи не містять клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, відтак така підлягає задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Висновок суду першої інстанції в тій частині, що заявником не підтверджено оплату наданих послуг, що є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення, є помилковим, оскільки за змістом статей 137,141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

У цій справі установлено, що заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року позов задоволено на 87,11%.

За таких обставин, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 6 097,70 гривень (7000 гривень /100*87,11=6097,70 гривень).

Доводам відзиву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. апеляційний суд не надає оцінку, оскільки такі стосуються вимог до приватного виконавця, проте в цій частині судове рішення не оскаржується.

З огляду на наведене апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гуревича Родіона Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року в оскарженій частині щодо відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Клопотання адвоката Гуревича Родіона Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення процесуального строку для подання заяви про стягнення судових витрат - задовольнити.

Поновити адвокату Гуревичу Родіону Геннадійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , процесуальний строк на подачу заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, 6 097,70 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 25 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова