Справа №639/4128/20
Провадження №2/639/76/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває вищевказана цивільна справа.

В судове засідання 21.12.2023 року позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлена належним чином, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

06 липня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась із позовною заявою позивач ОСОБА_1 , до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до обставин, викладених у позові, позивач 25 листопада 2011 року уклала шлюб із громадянином Турецької Республіки ОСОБА_3 . Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повністю перебуває на утриманні позивача, оскільки відповідач у добровільному порядку і на належному рівні коштів на утримання сина не надає.

У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Призначено судове засідання.

Згідно наданих матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Турецькою Республіки, має паспорт № НОМЕР_1 , який дійсний з 10 листопада 2011 року по 10 листопада 2021 року, та зазначено останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , проте за за вказаною адресою не проживає та не отримує процесуальні документи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року витребувано з Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26) інформацію, чи перетинав кордон України (виїзд з України та в`їзд до України) громадянин Турецької РеспублікиОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 січня 2015 року та по теперішній час.

20 серпня 2020 року на виконання ухвали суду Головним центром обробки спеціальної інформації надійшов витяг з наявною у базі даних інформацією щодо перетинання кордону.

22 вересня 2020 року позивачем надано заяву про необхідність звернення до іноземного суду з дорученням для вручення відповідачу необхідних документів, оскільки відповідач проживає на території Республіки Туреччини, місто Єнішехір.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 вересня 2020 року ухвалено звернутися до компетентного суду Турецької Республіки із судовим дорученням про вручення відповідачу документів та здійснення окремих процесуальних дій.

Призначено розгляд справи в судове засідання на 22.03.2021 року о 10.00 годині (резервна дата 22.06.2021 року о 10.00 годині).

Провадження у цивільній справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги.

31 липня 2023 року на адресу суду надійшов пакет документів, матеріали, які складено в ході виконання Турецької Республіки судового доручення Жовтневого районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_6 , складені турецькою мовою.

Після отримання судом документів, позивач ОСОБА_1 до суду не з`являється, причини неявки не повідомляє.

22.09.2023, 27.10.2023, 24.11.2023 та 15.12.2023 рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, були повернуті до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», крім того шляхом направлення смс повідомлення щодо документу «судова повістка про виклик до суду», не були доставлені позивачу «абонент тимчасово недоступний» 03.08.2023, 01.09.2023, 03.10.2023, 07.11.2023 та 29.11.2023.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Проте, в жодне із призначених судових засідань, які відбулися, позивач так і не з`явився, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, перекладу наданих суду документів не здійснила.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вказані положення також зазначені у ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Тобто, законом не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача, зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у судове засіданні не з`явилась, неодноразово належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи по суті, процесуальний обов`язок щодо повідомлення суду про зміну місця проживання або місця перебування не виконано. Перекладу документів не здійснила. В судове засідання не з`явилась, поважність її неявки не доведена, та судом не встановлена.

Отже, обставини неявки у судові засідання позивача ОСОБА_1 якій було відомо наявність цивільної справи за її позовом в суді, неодноразові виклики в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Судом враховується інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2012 р., згідно якого суд відкладає розгляд справи лише у разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин. При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду, тобто законодавець не передбачив врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду.

Згідно ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає залишенню без розгляду.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача повторно звернутися до суду в силу ч.2 ст. 257 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 43, 44, 136, 141, 210, 223, 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21.12.2023.

Суддя С.О. Рубіжний