ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4465/23 Справа № 212/5606/22 Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Тимченко О.О.,

суддів - Зубакової В.П.,Остапенко В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторінв приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської областіцивільну справу № 212/5606/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої профзахворюванням,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», в інтересах якого діє Львов Андрій Леонідович,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року(суддя Ведяшкіна Ю.В.), ухваленого в приміщенні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що з 01.08.2007 року по 28.11.2020 рік працювала на ПрАТ «ЦГЗК» машиністом конвеєра на ПрАТ «ЦГЗК» в шкідливих умовах, що призвело до стійкої втрати професійної працездатності та професійного захворювання Дрібновузлового пневмооніозу, емфізема легень другої стадії, ЛН другого ступеня. J62.8. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання стало: концентрація пилу з вмістом вільного кристалічного кремнію діоксину від 10% до 70%, в повітрі робочої зони в 2,8 раз перевищувала нормативне значення. Згідно довідки МСЕК № 2 від 04.10.2022 року (довідка № 122258) первинно встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання 30 %, з 26.09.2022 року до 01 жовтня 2023 року встановлена третя група інвалідності (довідка № 130528).

Зазначила, що у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням та втратою працездатності змінилися її спосіб і якість життя, оскільки постійно відчуває загальну слабкість, сухий кашель, біль та скутість у грудній клітині, задишку навіть при незначному фізичному навантаженні та ході; перенесла хірургічне втручання та має постійно проходити амбулаторне лікування, приймати медичні препарати, періодично проходити стаціонарне лікування, що завдає їй моральних страждань, тому вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом, та вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн.

Просила суд стягнути з ПрАТ «Центральний ГЗК»на її користь моральну шкоду у сумі 200 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 27 лютого 2023 року, з урахуванням ухвали суду від 24 травня 2023 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто ПрАТ «Центральний ГЗК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. з урахуванням податків і зборів фізичних осіб. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

Судове рішення мотивоване тим, що враховуючи заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 200000 грн.; враховуючи обґрунтування позивача, наведені в позові, відповідно до яких, у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються її нормальні життєві звьязки, вона позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє її можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, відчуває загальну слабкість, сухий кашель, біль та скутість у грудній клітці, задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі. У зв`язку з професійним захворюванням багато часу вимушена проводити у лікарнях, під час лікування переносити біль, приймати велику кількість ліків. Враховуючи період роботи позивача на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, який становить 13 років 03 місяців; характер отриманого позивачем хронічного професійного захворювання; відсоток втрати позивачем професійної працездатності, який позивачу первинно встановлений у 30%; встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання третьої групи інвалідності, тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин; враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також враховуючи судову практику, що склалася на сьогоднішній день при розгляді аналогічних спорів, та виходячи з наведених обставин, суд, визначає розмір моральної шкоди 100 000 гривень. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки сума стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди складає 100 000,00 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, представник відповідача не погодився в рішенням суду першої інстанції в частині суми стягнення відшкодування моральної шкоди, тому просив рішення суду змінити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на шаблонність рішення суду, ухваленого без врахування особливостей конкретних правовідносин, що склалися між сторонами. Посилається висновки ВС та зазначає, що суд не зважив, що в аналогічних ситуаціях розмір відшкодування був значно меншим.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.2007 року по 28.11.2020 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, була звільнена з підприємства відповідача 18.03.2021 року за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 7-10).

27.05.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено Санітарно гігієнічну характеристику умов праці ОСОБА_1 , якою встановлено, що умови праці відносяться:- по вмісту пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;- по рівню шуму до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;- по показникам мікроклімату до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;- по важкості праці до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;- по напруженості праці до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі».Отже, встановлено, що загальна оцінка умов праці працівника відноситься до 3 класу 2 ступеню (шкідливі) (а.с.11-13).

Згідно пункту 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), причиною виникнення у позивача професійного захворювання є: концентрація пилу з вмістом вільного кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала нормативне значення в 2,8 рази (5,6 мг/м3 при ГДК 2,0мг/м3) відповідно до «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 №1596.

26.05.2022 року ДУ «Український науково дослідний інститут промислової медицини» складено Медичний висновок лікарсько експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння), протокол №811, яким встановлено у ОСОБА_1 діагноз вперше виявлених професійних захворювань: дрібновузловий пневмооніоз (А, q/t; , em, pqp). Емфізема легень другої стадії. ЛН другого ступеня. Захворювання професійне (а.с.14).

30.06.2022 року на підприємстві ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (а.с. 15-16), яким встановлено причини виникнення у ОСОБА_1 професійного захворювання. Так, з п.17 зазначеного Акту вбачається, що хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи машиністом конвеєра технологічної служби дробильної фабрики гірничозбагачувального комбінату, виконувала роботи з керування, обслуговування конвеєрів при транспортуванні гірничої маси. Внаслідок тривалої дії шкідливих умов факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворої, недосконалості технології збагачення руди, через порушення в роботі систем пилоподавлення, аспірації та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування підпадала під вплив підвищених параметрів пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

З пункту 20 вказаного Акту вбачається, що враховуючи роботу ОСОБА_1 продовж 13 років 03 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо.

04.10.2022 року внаслідок зазначено вище захворювання позивач ОСОБА_1 пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), за результатами проведення якого видано:- Довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12ААА № 122258, згідно якої ступінь втрати професійної працездатності встановлена 30% , відповідно довідки Серії 12 ААВ №130528 з 26.09. 2022 року до 01 жовтня 2023 року встановлена третя група інвалідності та надано висновок про умови та характер праці, згідно якого: позивачу протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу (а.с.17).

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач перебував на лікуванні у медичному закладі, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписними епікризами (а.с. 19-22).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», в інтересах якого діє Львов Андрій Леонідович, підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що враховуючи заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 200000 грн.; враховуючи обґрунтування позивача, наведені в позові, відповідно до яких, у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язку , вона позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє її можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, відчуває загальну слабкість, сухий кашель, біль та скутість у грудній клітці, задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі. У зв`язку з професійним захворюванням багато часу вимушена проводити у лікарнях, під час лікування переносити біль, приймати велику кількість ліків. Враховуючи період роботи позивача на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, який становить 13 років 03 місяців; характер отриманого позивачем хронічного професійного захворювання; відсоток втрати позивачем професійної працездатності, який позивачу первинно встановлений у 30%; встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання третьої групи інвалідності, тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин; враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також враховуючи судову практику, що склалася на сьогоднішній день при розгляді аналогічних спорів, та виходячи з наведених обставин, суд, визначає розмір моральної шкоди 100 000 гривень. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки сума стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди складає 100 000,00 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

З такі висновки суду першої інстанції колегія суддів у повній мірі не погоджується.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я , пов`язаним з виконанням трудових обов`язків

Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку у власника відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, із змісту цієї статті випливає, що до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до норм ЦПК України вказані обставини повинні бути доведені.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано висновки МСЕК, згідно з якими ОСОБА_1 встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з протипоказаннями щодо важкої праці в умовах виробничого пилу.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року передбачено, що суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня встановлення професійного захворювання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до статті 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки трудове каліцтво у даному випадку, пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, то відповідальність по відшкодуванню такої шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами, на підставі яких суд встановив наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є, зокрема висновки МСЕК про встановлення позивачу втрати професійної працездатності та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), зі змісту якого випливає, що причиною виникнення професійного захворювання є концнтрація пилу з вмістом вільного кристалічного кремнію діоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала нормативне значення в 2,8 рази.

У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я , суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, провадження № 14-463цс18.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції визначив в межах заявлених вимог та з врахуванням ступеня і глибини моральних страждань позивача та тривалого часу роботи позивача на підприємстві за шкідливих умов виробництва. Суд, ухвалюючи рішення, також керувався принципами розумності та справедливості, про що судом наведені в рішенні відповідні мотиви.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням його здоров`я на виробництві відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що визначений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин. Крім того, діючим законодавством не передбачено будь-яких методик розрахунку при визначенні розміру моральної шкоди. Розмір визначається у кожному конкретному випадку окремо.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Крім того, колегія суддів окремо звертає увагу, що судом першої інстанції стягнута моральна шкода у розмірі 100 000,00 грн. з урахуванням податків і зборів фізичних осіб, що суперечить вимогам законодавства та судовій практиці, яка у даній категорії справ є сталою.

Відповідно до Закону України № 466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування моральної шкоди, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення стягнення моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення стягнення моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга відповідача по суті позовних вимог залишені без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанціях, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», в інтересах якого діє Львов Андрій Леонідович, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року змінити, зазначивши, що сума моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в розмірі 100 000,00 грн., підлягає стягненню без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко