ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7721/23 Справа № 243/2325/23 Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №243/2325/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2023 року (суддя Хаустова Т.А., повний текст судового рішення складено 30 червня 2023 року),

в с т а н о в и в :

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію за віком. Після його смерті залишилась недоотримана пенсія. 02 вересня 2022 року приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Молодих С.І. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 на недоотриману пенсію спадкодавця в сумі 37391,88 грн. 02 вересня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , але рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 вересня 2022 року №П/С№04 йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю в управлінні недоотриманої пенсії. Позивач вважає, що ГУ ПФУ в Донецькій області незаконно перешкоджає реалізації його прав як спадкоємця на отримання належного йому спадкового майна недоотриманої пенсії в сумі 37391,88 грн. Тому просив суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на його користь недоотриману пенсію ОСОБА_2 у розмірі 37391,88 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 37391,88 грн. Вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що виплата пенсії померлому ОСОБА_2 проведена по 31 грудня 2015 року, з 01 березня 2016 року виплата пенсії призупинена на підставі обміну інформації органами соціального захисту населення. За поновленням пенсії ОСОБА_2 у встановленому порядку не звертався. Знятий з обліку у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначив, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Посилається на те, що розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. У разі не отримання пенсії померлим пенсіонером більше трьох років, недоотримана пенсія у зв`язку зі смертю виплачується відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до частини 1 статті 46 цього Закону, де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік на сьогодні не затверджено. Таким чином, подальша виплата означених коштів буде проводитись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2024 рік за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до означеного Порядку. Крім того, на думку відповідача, вказана справа повинна бути розглянута у порядку адміністративного судочинства. Посилається на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №750/1668/17, від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц, від 23 вересня 2020 року у справі №638/16516/17, крім того, на аналогічний висновок, викладений Дніпровським апеляційним судом у постанові від 11 квітня 2023 року у справі №243/2190/22. Тому вважає, що провадження у справі має бути закрито.

З вказаним рішенням не погодився також позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить змінити рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2023 року, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції: Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 як спадкоємця ОСОБА_2 недоотриману пенсію за період з 01 січня 2016 року по 14 лютого 2019 року відповідно до наявної суми заборгованості.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем на запит нотаріуса надано неповну та недостовірну інформацію щодо наявної суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у зв`язку з чим, позовні вимоги заявлені не в повному обсязі. Сам відповідач зазначав, що з 01 червня 2016 року виплата ОСОБА_2 припинена на підставі обміну інформації з органами соціального захисту населення, тому вважає, що стягненню підлягає сума недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 14 лютого 2019 року відповідно до наявної суми заборгованості.

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористалися.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, апеляційну скаргу відповідача просив залишити без задоволення.

Представник відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та повідомлення.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08 травня 1970 року (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 26 лютого 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, після чого останньому присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с. 7 зворот).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 15 квітня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

02 вересня 2022 року приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. видане ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з недотриманої пенсії в сумі 37391,88 грн (а.с. 6 зворот).

Згідно із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 вересня 2022 року П/С №04 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю станом на дату звернення ОСОБА_1 в управлінні недоотриманої пенсії відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 9-10).

Відповідачем до відзиву було надано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо ОСОБА_2 , згідно з якою останньому пенсія не призначалась і не виплачувалась починаючи з січня 2016 року (а.с. 48-49).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог та зазначив, що вимоги ОСОБА_1 щодо виплати недоотриманої пенсії в розмірі 37391,88 грн померлого ОСОБА_2 підлягають задоволенню, оскільки позивач успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі №750/8819/19, від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19, від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20.

Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 вересня 2022 року виданого приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з залишку недоотриманої пенсії у сумі 37391,88 грн.

Відповідач фактично не заперечує наявність заборгованості, однак зазначає що її виплата буде проведена пізніше, за умови виділення бюджетних коштів. Однак ним не враховано, що спадкоємець має право на спадкове майно з моменту відкриття спадщини, та його право не залежить від виділення коштів на відповідні виплати. Таким чином, відповідачем було порушено право позивача на спадкове майно.

Доводи апеляційної скарги відповідача проте, що вказана справа повинна бути розглянута у порядку адміністративного судочинства, з посиланням на висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №750/1668/17, від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц, від 23 вересня 2020 року у справі №638/16516/17 та аналогічний висновок, викладений Дніпровським апеляційним судом у постанові від 11 квітня 2023 року у справі №243/2190/22, мали місце під час розгляду справи в суді першої інстанції та, з аналізу наведених судом норм законодавства, апеляційний суд погоджується з висновками Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про те, що у правовідносинах, пов`язаних із реалізацією права на спадщину, реалізується не публічний, а приватний інтерес. Отже, у даному випадку виник спір про цивільне право (захист права на спадщину); спір має приватно-правовий характер і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Посилання відповідача на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у справі № 243/2190/22 є недоречним,оскільки відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №750/1668/17, від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц, від 23 вересня 2020 року у справі №638/16516/17, колегія суддів вказує, що вони не є подібними, зокрема, у справі №750/1668/17 від 03 квітня 2019 року предметом спору у справі є недоотримана позивачкою сума пенсії, яка нараховується й виплачується у встановленому законом порядку, а не спадкові правовідносини.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно заявлення позовних вимог не в повному обсязі та зміну рішення, апеляційний суд зазначає наступне.

З вимог позовної заяви вбачається, що позивач просив суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на його користь недоотриману пенсію в порядку спадкування після ОСОБА_2 у розмірі 37391,88 грн.

Будь-яких уточнень або доповнень до позовної заяви позивачем в суді першої інстанції не заявлено.

Відповідно до частин 1 та 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача як спадкоємця ОСОБА_2 недоотриману пенсію за період з 01 січня 2016 року по 14 лютого 2019 року відповідно до наявної суми заборгованості, не були предметом розгляду в суді першої інстанції, у суду апеляційної інстанції відсутні правові дослідження таких вимог, відповідно відсутні й правові підстави для прийняття таких вимог.

Отже, аргументи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста