Справа № 681/1177/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Горгулько Н.А., розглянувши у спрощеному позовному проваджені в місті Полонному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

01.09.2023 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що з 18.05.2013 по 02.06.2015 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 30.07.2014 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі по 320 грн щомісячно.

Зазначає, що розмір аліментів у розмірі 320 грн на місяць є значно меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. На момент подачі позову дочці виповнилось 9 років, розмір аліментів, які сплачуються відповідачем на даний час є недостатніми, навіть для забезпечення дитини самим необхідним, оскільки збільшився рівень цін. Позивач здійснює щоденні витрати на утримання дочки, які пов`язані з повсякденними потребами, а саме: харчування, одяг, засоби особистої гігієни. Впродовж періоду з 17.07.2021 по 12.07.2023 понесла додаткові витрати на дочку, що викликані особливими обставинами. Коли дитині було 7 років, стала помітна асиметрія обличчя та проблеми із ростом зубів, виявилось, що донька має неправильний прикус, у зв`язку з чим звернулась за допомогою до стоматологічної клініки ПП «Фенікс Дент». З 17.07.2021 дочка отримує платні стоматологічні послуги, всього станом на 12.07.2023 на лікування витрачено 38035 грн. Витрати на дитину збільшились у зв`язку з отримання стоматологічних послуг, що ставить позивача та дочку ОСОБА_3 у скрутне матеріальне становище. Відповідач здоровий, працездатний, в нього на утриманні відсутні інші особи, але він приховує розмір своїх доходів. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягувати зі ОСОБА_2 частину всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно і до досягнення дочкою повноліття, а також просить стягнути із відповідача половину суми додаткових витрат, що становить 19017 грн 50 коп., зважаючи на те, що загальна сума додаткових витрат, які позивач понесла на дитину, склала 38035 грн.

Ухвалою суду від 08.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

25.09.2023 відповідач ОСОБА_2 , у встановлений строк, подав відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України, в якому позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 подала неналежні докази про стягнення додаткових витрат. Вважає підтвердженими належними доказами лише додаткові витрати на стоматологічні послуги у сумі 20420 грн і не заперечує щодо стягнення з нього половини саме цієї суми в розмірі 10210 грн, які, на його думку, підтверджуються доказами про оплату. Ставить під сумнів такі витрати: 200 грн за 10.06.2022, 6100 грн за 13.07.2022, 400 грн за 25.11.2022, 2075 грн за 23.12.2022, 1620 грн за 06.07.2022, 2035 грн за 03.11.2022; 600 грн 22.02.2023, 410 грн 15.03.2023, 410 грн за 12.04.2023, 410 грн та 3000 грн за 15.06.2023, 450 грн та 5700 грн за 12.07.2023. Окрім того, зазначив, що не працює, його мати є пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 2900 грн. Проти позову в частині зміни способу стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 не заперечує.

03.10.2023 позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив ОСОБА_2 , у якому вказала, що подані нею докази є належними, достовірними та достатніми у своїй сукупності про здійснення нею додаткових витрат на дитину. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, а тому може і повинен виконувати свій обов`язок по утриманню дитини, а розмір пенсії його матері не повинен впливати на рівень життя його дитини.

17.10.2023 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що позов у частині зміни способу стягнення аліментів визнає повністю, але позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину визнає частково, а саме визнає загальну суму понесених позивачем додаткових витрат у розмірі 20420 грн, а не 38035 грн.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази суд зазначає таке.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серіії НОМЕР_1 (а.с. 10).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 18.05.2013, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

На час розгляду справи шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 02.06.2015 (а.с. 15).

Згідно з довідкою виконавчого комітеті Білецького старостинського округу Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області № 77 від 04.08.2023, дочка ОСОБА_3 проживає разом із позивачем ОСОБА_1 (а.с.12). Також дана обставина підтверджується витягом з рішення виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ Шепетівського району Хмельницької області № 228 від 04.10.2022 та додатком до цього рішення - висновком органу опіки і піклування Полонської міської ради ОТГ щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 13, 14).

Відповідно до рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 30.07.2014, з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі по 320 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16).

Як вбачається з довідки № 106 від 30.03.2023, ОСОБА_3 дійсно амбулаторно лікується з 17.07.2021 і по день видачі довідки у приватному підприємстві «Фенікс Дент», що у м. Шепетівці Хмельницької області з приводу неправильного прикусу, а саме: аномалія прикусу II клас, I підклас по Енглю, поєднаний з іншими деформаціями (а.с. 12).

Згідно даних довідки № 107 від 30.03.2023, виданої директором медичного центру «Фенікс Дент», відсутність лікування ОСОБА_3 призвела б до значних змін в суглобі нижньої щелепи та інших стоматологічних захворювань (а.с. 18)

Відповідно до довідки № 162 від 15.08.2013, позивач, діючи в інтересах своєї дочки ОСОБА_3 , оплатила стоматологічні послуги у медичному центрі «Фенікс Дент» на суму 38035 грн. (а.с.31).

При дослідженні доказів, наданих позивачем на підтвердження витрат на суму 38035 грн суд встановив, що 17.07.2021 сума 2270 грн знайшла підтвердження, фіскальний чек і рахунок № НОМЕР_3 (а.с. 32); 21.07.2021 сума 7360 грн знайшла підтвердження, фіскальний чек і рахунок № НОМЕР_4 (а. с. 32); 06.08.2021 сума 310 грн підтверджена доказами: фіскальний чек і рахунок № НОМЕР_5 (а.с.32 зворот); 11.08.2021 сума 400 грн має підтвердження: фіскальний чек і рахунок № НОМЕР_6 (а. с. 33); 17.09.2021 сума 300 грн свого підтвердження не знайшла, позивач як доказ подала суду рахунок № 8573, як намір здійснити оплату, але підтвердження про оплату цього рахунку судом не встановлено (а.с. 32); 15.10.2021 сума 500 грн, рахунок № 9483, згідно рахунка б/н, вартість послуг становить 310 грн, але в рахунку зазначено, що оплата 500 грн. Проте суд не знайшов доказу (квитанції тощо), який є підтвердження оплати цього рахунку (а.с. 33); 12.11.2021 сума 120 грн, рахунок № НОМЕР_7 , ціна послуги вказана 310 грн, позивач здійснила переказ коштів на суму 120 відповідно до фіскального чека, тому суд бере до уваги підтверджену суму 120 грн (а.с. 34); 10.12.2021 сума 6000 грн має підтвердження. Згідно рахунка № 11408, вартість послуг становила 5840 грн, але позивач внесла 6000 грн, що підтверджується відповідним фіскальним чеком переказу коштів через термінал (а.с. 34); 21.01.2022 сума 200 грн має підтвердження. Відповідно до рахунка № 495, вартість отриманих послуг становить 350 грн, але позивач, згідно фіскального чека про переказ коштів через термінал, внесла суму 200 грн (а.с. 34).

18.02.2022 сума 500 грн має своє підтвердження. Згідно даних рахунку № 1348, ціна послуги становила 350 грн., але позивач через термінал цього дня внесла кошти у сумі 500 грн (а.с. 35), 10.06.2022 сума 200 грн згідно даних рахунка № 4099 не знайшла свого підтвердження судом (а.с. 35), 06.07.2022 сума 1620 грн має своє підтвердження: фіскальний чек та рахунок № 4908 (а.с. 35). 13.07.2022 сума 6100 грн - підтвердження оплати цієї суми суд не встановив. У матеріалах справи наявний рахунок № 5154 із вказаною вартістю послуг, але фіскальний чек чи будь-який інший доказ про здійснення оплати відсутній (а с. 36); 05.08.2022 суму 375 грн підтверджує фіскальний чек та рахунок № 5843 (а.с. 36); 02.09.2022 суму 375 грн підтверджує фіскальний чек та рахунок № НОМЕР_8 (а.с. 36); 28.10.2022 сума 400 грн підтверджена фіскальним чеком та рахунком № 8493 (а.с.37); 03.11.2022 сума 2035 грн, щодо підтвердження якої позивач надала рахунок № НОМЕР_9 та фіскальний чек про переказ коштів через термінал, у якому зазначена сума 2525 грн. (а.с. 36). Судом встановлено, що до позовної заяви додано ще один рахунок від 03.11.2023 № 8727 на суму 490 грн, що, шляхом арифметичного додавання сум 2035 грн та 490 грн, дає суму, якій відповідає фіскальний чек від 03.11.2022 2525 грн (а.с. 37), проте позивач просить стягнути вартість послуг цього дня у сумі 2035 (а.с. 2), тому суд знаходить підставити задовольнити цю вимогу, а оплату згідно рахунку № 8727 суд до уваги не бере. 25.11.2022 сума 400 грн підтверджується фіскальним чеком та рахунком № 9403. Відповідач у відзиві на позов вказав, що не визнає оплату цієї суми, оскільки вона документально не підтверджена. Проте судом встановлено, що ця оплата підлягає задоволенню, оскільки є чек (а.с. 37); 23.12.2022 сума 2075 грн: рахунок № НОМЕР_10 на суму 1705 грн та рахунок № НОМЕР_11 на суму 390 грн (а.с. 38), шляхом арифметичного додавання отримуємо суму 2095 грн (відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що не визнає позовні вимоги щодо оплати цієї суми, оскільки вона немає документального підтвердження) як доказ на підтвердження оплати цих рахунків, позивач надала у відповіді на відзив рахунок № НОМЕР_12 від 23.12.2022 (а.с. 60), але суд до уваги даний доказ не бере, оскільки номери рахунків зовсім інші, сума зазначена 2095 грн, а позивач просить стягнути витрати, понесені 23.12.2022 у розмірі 2075 грн, а головне - оплата послуг за цим рахунком немає ніякого документального підтвердження (а.с. 2); 25.01.2023 сума 2705 грн підтверджена доказами: рахунки № НОМЕР_13 на суму 410 грн та № 688 на суму 2295 грн, що у фіскальному чеку знайшло підтвердження загальної суми 2705 грн (а.с.38); 22.02.2023 600 грн судом встановлено, що оплата цієї послуги не підтверджена доказами (а.с. 39); 15.03.2023 410 грн судом встановлено, що оплата цієї послуги не підтверджена доказами (а.с. 39); 12.04.2023 410 грн підтвердження цієї суми судом не встановлено (а.с. 39, 59). У відповіді на відзив позивачем подано фіскальний чек на суму 3000 грн від 12.04.2023 (а.с. 58), але позивач у своєму позові не просить суд стягнути таку суму понесених витрат від 12.04.2024 (а.с. 2, 56) і заяви про збільшення позовних вимог не подавала. Суд, керуючись ст. 264 ЦПК України, даний фіскальний чек до уваги не бере. 03.05.2023 суму 1090 грн підтверджує рахунок фактура № 3970 та фіксальний чек на таку ж суму (а.с. 39), 09.06.2023 щодо суми 410 грн як доказ позивач подала рахунок № 5098 про намір здійснити оплату, де вказана сума за послугу 410 грн, але в матеріалах справи міститься чек на суму 1410 грн, про яку позивач не заявляє у своїх вимогах (а.с. 2, 55). Суд бере до уваги стягнення витрат, понесених на суму 410 грн від 09.06.2023 (а.с. 40). 15.06.2023 сума 410 грн - оплата безпосередньо по рахунку № 5307 доказами не підтверджена (а.с. 41), проте також позивачем додано рахунок № 5308 від 15.06.2023, де вказано, що внесені кошти у сумі 2590 грн, а також доданий фіскальний чек на суму 3000 грн (а.с.40, 41). Беручи до уваги, що рахунок на суму 410 грн і рахунок на суму 2590 датовані однією датою 15.06.2023, шляхом арифметичного додавання 2590 грн і 410 грн отримуємо суму 3000 грн, як і вказано у фіскальному чеку цього дня. Суд вважає достатнім доказом підтвердження понесених витрат у розмірі 410 грн. Суму 2590 грн. позивач стягувати з відповідача не просить (а.с. 2, 55). 12.07.2023 щодо суми 450 грн. суд зазначає, що, відповідно до рахунка № НОМЕР_14 , це вартість послуг, які мала б оплатити позивач (а.с. 41). В додатках до заяви позивач подала рахунок № 6056 від 12.07.2023, де зазначена ціна наданих послуг у медичному центрі «Фенікс Дент» 5250 грн, а також фіскальний чек, з якого вбачається, що позивач 12.07.2023 оплатила суму 5700 грн (сума, яку отримуємо при додаванні 450 грн та 5250 грн), проте позивач не просить у своєму позові стягнути суму понесених витрат на дитину 12.07.2023 у розмірі 5700, а просить стягнути лише суму 450 грн (а.с.2, 55). Суд не може виходити за межі позовних вимог з власної ініціативи (постанови Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 359/4356/18, від 16.09.2020 у справі № 754/10844/18), тому підлягають стягненню понесені позивачем витрати за 12.07.2023 лише у сумі 450 грн.

Отже, шляхом арифметичного додавання понесених позивачем додаткових витрат, що знайшли підтвердження доказами, отримуємо суму 27440 грн.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489 цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані докази, суд не може погодитись із твердженнями позивача щодо необхідності стягнення у повному обсязі з відповідача зазначених у позові понесених додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_3 .

Так, суд не бере до уваги як належних, допустимих та достовірних доказів про оплату таких додаткових витрат: 300 грн. за 17.09.2021, 500 грн за 15.10.2021, 200 грн за 10.06.2022, 6100 грн за 13.07.2022, 2075 грн за 21.12.2022, 600 грн. за 22.02.2023, 410 грн. за 15.03.2023, 410 грн за 12.04.2023, всього на суму 10595 грн, оскільки позивач не надав розрахункових документів про сплату зазначених сум, а рахунок не дає підстави вважати, що вказана сума була сплачена позивачем, рахунок є лише наміром здійснити оплату, тому вбачається відсутність здійснення розрахункових операцій із належним підтвердженням оплати за розрахунковими рахунками виконавця.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено поняття, а саме: розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця; розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну

Оскільки відсутнє підтвердження розрахункових документів за здійснення розрахункових операцій на суму 10595 грн, суд вважає докази, подані позивачем щодо оплати лікування у стоматологічній клініці на цю суму неналежними.

При цьому додаткові витрати, що понесені позивачем ОСОБА_1 на загальну суму 27440 грн, які підтверджується фіскальними чеками, суд вважає підтвердженими належним чином.

Таким чином, оскільки обов`язок по утриманню дитини у батьків є рівним, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково в частині стягнення додаткових витрат, що були витрачені на дочку у розмірі 27440 грн. Отже, шляхом ділення суми 27440 грн з відповідача підлягає стягненню сума 13720 грн.

Щодо вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів, суд зазначає таке.

За приписами ч. 1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ст.181 названого Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 ст. 181 СК України).

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина 8 ст. 7 СК України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Враховуючи викладене, а також позицію позивача, яка бажає змінити спосіб стягнення присуджених для неї аліментів на утримання дитини із твердої грошової суми на частку від заробітку платника аліментів, вимога стосовно зміни способу стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Зміна способу стягнення аліментів безпосередньо веде до зміни їхнього розміру.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, суд вважає за необхідне позов у частині зміни способу стягнення аліментів задовольнити.

Оскільки при подачі позову позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 2147 грн 20 коп. ( по 1073 грн. 60 коп. за кожну вимогу) підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, суд, -

у х в а л и л а:

Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 половину вартості додаткових витрат, понесених на дитину ОСОБА_3 , у розмірі 13720 грн.

Виконавчий лист, виданий Полонським районним судом Хмельницької області у цивільній справі 681/1134/14-ц, відкликати.

Стягнути зі ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 2147 грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_15 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_16 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А. Горгулько