Ухвала

16 січня 2023 року

м. Київ

справа № 523/16981/20

провадження № 61-11844ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2022 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме запропоновано заявниці: доплатити судовий збір за подання касаційної скарги; надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначити випадок/випадки передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого/яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.

03 січня 2023 року від представника заявниці ОСОБА_2 на електронну пошту Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: уточнена редакція касаційної скарги; платіжне доручення про сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Таким чином недоліки касаційної скарги усунуто.

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду). Зокрема, заявниця у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19.

Крім того, в касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Зокрема, заявниця зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме частини першої статті 1046 ЦК України.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у цій справі є стягнення боргу за договором позики у розмірі 18 107,55 дол. США. З урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день подання позову (станом на 03 листопада 2020 року 1 долар США дорівнював 28,58 грн). 18 107,55 дол. США еквівалентно 517 513,78 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (620 250,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Заявниця зазначає, що судами не враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19. Крім того вказує, що існує необхідність у формулюванні Верховним Судом висновку щодо застосування частини першої статті 1046 ЦК України у подібних правовідносинах, а саме: чи може вважатися листування у месенджерах конклюдентними діями на укладення договору; чи можливо встановити особу за листуванням у месенджері; чи є скріншоти месенджеру відображенням оригіналу документу; чи вважається скріншот, засвідчений нотаріусом, підтвердженням справжності викладеного у месенджері.

Такі доводи касаційної скарги є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому наявна підстава, передбачена підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наведене свідчить, що касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи те, що заявницею усунуто недоліки касаційної скарги, касаційна скарга містить посилання на підстави оскарження судових рішень, а саме, на пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

06 січня 2023 року заявниця через свого представника ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з клопотанням про зупинення дії рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2021 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року, в обґрунтування якого зазначає, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 25 листопада 2022 року описано її майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 29 грудня 2022 року призначено суб`єкта оціночної діяльності. Вказує, що після визначення вартості описаного та арештованого майна, квартира, яка є її єдиним житлом, буде виставлена на торги і продана, а договір купівлі-продажу квартири з прилюдних торгів скасувати або визнати недійсним буде практично неможливо. На підтвердження зазначеного надано: копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 25 листопада 2022 року; копію постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 29 грудня 2022 року.

Згідно зі змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їхні права, свободи чи обов`язки.

Також Верховний Суд допускає зупинення виконання (дії) судового рішення у разі відкриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою за умови початку та здійснення виконавчого провадження, коли, враховуючи зміст та характер предмету такого виконання, Суд встановив існування загрози або очевидної вірогідності неможливості чи складності повороту виконання такого рішення.

За наведених обставин, зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет спору, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, враховуючи наявність ризиків утруднення повороту виконання судових рішень у разі їх скасування у касаційному порядку, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зупинення дії рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2021 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року, до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Витребувати з Суворовського районного суду м. Одеси матеріали зазначеної цивільної справи № 523/16981/20.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії судового рішення задовольнити.

Зупинити дію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2021 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року, до закінчення касаційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний