Провадження №2/523/5602/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся із зазначеним позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором від 29.08.2011р. в розмірі 62320,79рн., яка в свою чергу складається з суми боргу за тілом кредиту в розмірі 51735,83грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 10 584,96грн.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у нього виникла перед Банком заборгованість у розмірі зазначеному вище.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2023р. провадження у справі було прийнято до провадження та відкрито спрощене провадження з викликом сторін.

01.11.2023р. до суду від представника відповідача адвоката Пузіна Д.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що укладаючи кредитний договір ОСОБА_1 підписав лише анкету-заяву. Разом з тим відповідача не було ознайомлено з Тарифами та Умовами, які діяли та були в редакції під час підписання анкети-заяви, а самою заявою не було передбачено процентна ставка по кредиту, встановлення відповідності у вигляді сплати неустойки за порушення зобов`язання. Крім того, відповідач посилається на порушення Банком при укладанні договору кредиту ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

13.11.2023р. до суду надійшла відповідь на відзив у якій представник вказує на те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг , в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, які розташовані на сайті банку. Щодо застосування строків позовної давності то в цій частині представник позивача вважає посилання ОСОБА_1 безпідставними, так як право вимоги щодо повернення заборгованості по кредиту слід відраховувати зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строком дії випущеної картки, якою користувався відповідач, є 03.2023р. Позивач звернувся до суду 31.08.2023р., тобто до спливу строку позовної давності.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився надіславши до суду заяву, в якій підтримав пред`явлені позовні вимоги, просить розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, через його представника адвоката Пузіна Д.М.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно умов кредитного договору №б/н від 29.08.2011р. ОСОБА_1 отримав від АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, позивач вважає, що своїм підписом у заяві, відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Розмір встановленого кредитного ліміту клієнта ОСОБА_1 за Договором про надання банківських послуг змінювався з суми 0грн. (29.08.2011р.) до суми 50000,00грн. (19.07.2021р.).

Крім того, із наданої довідки убачається, що ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору неодноразово отримував кредитні картки. Останній раз отримав 25.03.2016р. картку № НОМЕР_1 строком ді до 03.2023р.

Відповідно до Умов та Правил, у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф.

Вважаючи, що з боку відповідача умови кредитного договору не виконуються належним чином, Банк за договором кредитування розрахував заборгованість відповідачу, яка станом на 17.07.2023р. дорівнює 62320,79рн., яка в свою чергу складається з суми боргу за тілом кредиту в розмірі 51 735,83грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 10 584,96грн.

Вирішуючи питання про стягнення нарахованої Банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд виходить з наступного обґрунтування, з урахуванням правової позиції висловленою ВП ВС у справі № 342/180/17-ц.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено про те, що в Анкеті-заяві від 29.08.2011р. до Договору про приєднання до Умов і Правил банківських послуг містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. У вказаній Анкеті-заяві відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг, порядок формування овердрафту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, доданих до позову не містять підпису відповідача, а розміщені на офіційному сайті позивача Умови та Правила неодноразово змінювалися ним самим.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг та Тарифи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та врегулювання інших умов кредитування, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, доводи викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву у вказаній вище частині заслуговують на увагу.

Враховуючи формування суми овердрафту саме на підставі Умов і правил обслуговування фізичних осіб, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги лише в частині стягнення суми використаного боржником максимального кредитного ліміту у сумі 50 000,00грн., а не суми заявленого боргу позивачем у розмірі 51 735,83грн., оскільки виходячи із виписки по картці, яка є належним та допустимим доказом, так як має статус первинного документу убачається, що відповідач користувався кредитними коштами та, частково погашаючи заборгованість за кредитом, фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованої суми процентів за користування кредитом та суми, більшої ніж сума встановленого кредитного ліміту, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за тілом кредиту в розмірі 50 000,00грн. підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

При цьому заперечуючи проти наданого з боку позивача розрахунку, відповідачем не надано контр розрахунок, який би спростовував доводи позивача про обґрунтованість нарахованої суми боргу по кредитному договору.

Щодо застосування по виниклим правовідносинам наслідків пропуску строку позовної давності, про який було заявлено у відзиві на позовну заяву, то такі є безпідставні та судом відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи те, що сторони письмово не узгодили тривалість позовної давності за вимогами, що випливають із кредитного договору, до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України).

Враховуючи те, що строк дії картки, яка була відкрита 25.03.2016р., встановлено до березня 2023р. , саме з цієї дати почався перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами банку про стягнення тіла кредиту.

Банк звернувся до суду із позовом у 31.08.2023р. (відмітка пошти про прийняття позовної заяви), тобто у межах трирічного строку позовної давності.

Інші доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовують доводів позивача, а відтак судом до уваги не приймаються.

Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2153,37грн. (50 000,00грн. х 100 : 62320,79грн. = 80,23% ; 2684,0грн. х 80,23% : 100).

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268,279,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50 000,00грн., судовий збір в розмірі 2153,37грн.

В іншій частині позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 13 грудня 2023р.

Суддя