Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1540/22

Номер провадження: 2/511/52/23

20 січня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

секретаря судового засідання - Ніколас С.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Відділ «Центр надання адміністративних послуг Роздільнянської міської ради» про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовної заяви.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , такими що втратили право на користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Свої вимоги мотивували тим, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_2 , іншою часткою квартири володіє її син.

У даній квартири зареєстрована вона та члени її сім`ї. Однак у листопаді 2021 року нею було виявлено, що у квартирі зареєстровані сторонні особи, а саме :- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( дата реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_4 );- ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( дата реєстрації - ІНФОРМАЦІЯ_5 ); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( дата реєстрації 15.01.1993 року)

Для неї та її родини ці особи є сторонніми особами, дозволу на їх реєстрацію вони не надавали. Права власності на квартиру у зазначених осіб не має. На підставі викладеного просила їх позов задовольнити, визнавши відповідачів втратившими право на проживання в належній їй квартирі з дати їх реєстрації.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 19.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. (а.с.45)

Ухвалою суду від 18.10.2022 року призначено справу до судового розгляду (а.с.56)

Позиції сторін у судовому засіданні.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, суду показала, що дана квартира є власністю її та сина. Відповідачі колись проживали в квартирі АДРЕСА_3 по сусідству, однак на теперішній час квартира пустує і вони в будинку не проживають. Реєстрація осіб в її квартирі створює їй перешкоди у вільному розпорядженні власністю.

Представник третьої особи - Відділ «Центр надання адміністративних послуг Роздільнянської міської ради» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність їх представника. (а.с.49)

Відповідач - ОСОБА_2 позов визнала, суду пояснила, що їй також належить квартира в будинку по АДРЕСА_4 і відповідно до документів на приватизацію житла нею також було приватизовано квартиру під номером три, таким чином саме орган приватизації в 1996 році допустився помилки і видав їй та позивачці свідоцтва про право власності на житло на різні квартири, однак під одним і тим же номером. На теперішній час вона звернулася до органів місцевого самоврядування і їй змінено нумерацію та присвоєно належній їй квартирі АДРЕСА_3 .

Відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання на виклик суду не з"явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подавали, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення з зареєстрованим місцем проживання відповідачів. На адресу суду надійшли поштові повідомлення з відміткою про невручення відповідачам повідомлення, в зв`язку з тим, що відповідачі за адресою реєстрації не проживають.

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

ОСОБА_1 є власницею 1/3 квартири розташованої за адресою : АДРЕСА_4 , загальною площею 50,5 кв.м.. житлова полоща 32 кв.м, яка складається з двох кімнат, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, ріішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63113321 від 28.01.2022 року. Інша частина квартири належить - ОСОБА_5 , сину позивачки.

Згідно Витягу №1021-6 від 18.11.2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданим відділом ЦНАП Роздільнянської міської ради в квартирі зареєстровані: син позивачки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , дата реєстрації 18.10. 2005 року, чоловік ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , дата реєстрації 26.05 2021 року, які є членами її сім`ї, а також відповідачі - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( дата реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_4 ); - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( дата реєстрації року); ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( дата реєстрації 15.01.1993 року).(а.с.30)

Відповідно до акту про не проживання осіб за місцем реєстрації від 26 липня 2022 року, складеного членами житлової комісії при виконавчому комітеті Роздільнянської міської ради Одеської області було здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_1 про АДРЕСА_1 та підтверджено факт не проживання громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 за вказаною адресою. Ніяких речей, які б належали відповідачам у квартирі під час обстеження не виявлено.

Даний факт також підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , проживаючої по АДРЕСА_4 та ОСОБА_8 , проживаючого по АДРЕСА_5 , які підтверджують факт не проживання саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у квартирі позивачки за адресою АДРЕСА_1 .

Із виписки із рішення №31 від 20.12.2022 року виконкому Роздільнянської міської ради встановлено, що за зверненням ОСОБА_2 належній їй квартирі за адресою АДРЕСА_1 їй присвоєно нову адресу - - АДРЕСА_6 .

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

Статтею 317 ЦКУ встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦКУ та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

В пункті 34 вказаної Постанови зазначено, що усунення перешкод у здійсненні права власності та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116,156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №209/2642/18 вказав на підстави втрати права користування житловим приміщенням, зокрема суд зазначив, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушено право та з яких підстав. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Також по даній категорії справ КЦС ВС у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц зробив висновок по застосування статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, давши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачами в позові, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Наданими суду письмовими доказами, позивач ОСОБА_1 довела, що вона є співвласницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , іншою часткою квартири володіє її син.

В даній квартирі зареєстровані відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які жодного дня для проживання дану квартиру використовували, витрат по її утриманню не несли.

Відповідач довела в суді, що фактично їх реєстрація в квартирі на час вчинення реєстраційних дій була законною, так як вона також була власницею хоч і іншої квартири в будинку, однак цій квартирі ще в 1996 році було присвоєно однаковий номер з квартирою позивачки .

Відповідачі по відношенню до позивачів не є членами їх сім`ї, сторони по справі не перебувають в договірних відносинах, договору найму жилого приміщення між ними не укладалося.

Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідачі втратили право на користування житлом позивачки і їх належить зняти з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі ст.319, 391 Цивільного кодексу України, ст.9,71,72,150 Житлового кодексу України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користуванняквартирою АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , - з листопада 2002 року.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користуванняквартирою АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , - з червня 2019 року.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право на користуванняквартирою АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , з січня 1993 року.

Вказане рішення є підставою для звернення до Відділу «ЦНАП» Роздільнянської міської ради для зняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстраційного обліку за адресоюАДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Суддя Ж. В. Теренчук