ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6638/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді: Котвицького В.Л, за участю секретаря судових засідань Володько С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у серпні 2023 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму позики у розмірі 25 409,46 грн. та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.09.2022 між сторонами укладено договір позики, у відповідності до якого позивач позичив відповідачу 19 436,25 грн. у строк до 14.12.2022. Відповідач у визначені строки грошові кошти не повернув, а тому у відповідності до ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики у сумі 15 161,25 грн., пеню у сумі 4746,09 грн., проценти за користування грошовими коштами за кожен календарний день прострочення позики у сумі 3471,93 грн., інфляційні збитки у сумі 805,44 грн. та проценти за період правомірного користування позикою у сумі 1224,75 грн.

Ухвалою судді від 15.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

У судове засідання з`явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав, крім того, подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача залишок боргу за договором позики у сумі 904,25 грн., а також зазначені у позові штрафні санкції.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог поданої представником позивача, визнала повністю.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд встановив, 14.09.2022 між сторонами укладено договір позики, у відповідності до якого позивач позичив відповідачу 19 436,25 грн. у строк до 14.12.2022.

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач у визначені строки грошові кошти не повернув, а тому у відповідності до ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики у сумі 15 161,25 грн., пеню у сумі 4746,09 грн., проценти за користування грошовими коштами за кожен календарний день прострочення позики у сумі 3471,93 грн., інфляційні збитки у сумі 805,44 грн. та проценти за період правомірного користування позикою у сумі 1224,75 грн.

Разом з тим, у судовому засіданні 21.11.2023 представник позивача вказав, що після відкриття провадження у справі відповідач частково сплатила борг на суму 14 257,00 грн., тому сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 904,25 грн, а також зазначені штрафні санкції.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання про те, що визнання відповідачем позову про стягнення боргу за договором не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд враховує добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються позову, а тому, у відповідності до вимог ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд прийшов до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у сумі 11 152,46 грн, а позов задовольнити повністю.

Суд застосовує спеціальні норми права, які регулюють спірні правовідносин, що містяться у ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України та на які вірно покликався позивач у позовній заяві.

Будь-яких інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження суд під час розгляду справи не встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60,00 грн, згідно з квитанцією, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 536,80 грн. Разом із тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 206, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за договором позики від 14.09.2022 у сумі 11 152,46 грн., який складається з боргу за договором у розмірі 904,25 грн., пені у сумі 4746,09 грн., процентів за користування грошовими коштами за кожен календарний день прострочення позики у сумі 3471,93 грн., інфляційних збитків у сумі 805,44 грн. та процентів за період правомірного користування позикою у сумі 1224,75 грн. а також судовий збір у сумі 536,80 грн.

Повернути ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Котвицький