Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7100/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Леньо В.В. при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідо позивача ОСОБА_4 , який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті діда залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 . Земельна ділянка площею 0.10 га для обслуговування житлового будинку розташована в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.30 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Боржавське Берегівського району Закарпатської області.

Дід заповіту не залишив.

Спадкоємцями першої черги до майна померлого є його дружина - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_3 відповідачі по справі, які у встановлений законом строк спадщину не прийняли, до нотаріуса із заявами про прийняття такої не зверталися.

Позивач із народження і до дня смерті діда проживав і продовжує проживати у спадковому будинку, доглядає за будинком та територією. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса немає можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок .

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали через канцелярію суду належним чином посвідчені заяви, згідно яких вимоги позивача визнають, проти задоволення таких не заперечують та просить суд розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України не обов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідо позивача ОСОБА_4 , який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті діда залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 . Земельна ділянка площею 0.10 га для обслуговування житлового будинку розташована в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.30 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Боржавське Берегівського району Закарпатської області.

Дід заповіту не залишив.

Спадкоємцями першої черги до майна померлого є його дружина - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_3 відповідачі по справі, які у встановлений законом строк спадщину не прийняли, до нотаріуса із заявами про прийняття такої не зверталися.

Родинні стосунки між померлими з відповідачами підтверджуються свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про народження батька позивача ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про народження позивача НОМЕР_1 , виданого повторно 05.10.2023 року.

На день смерті спадкодавця з ним у спадковому будинку проживав його внук позивач по справі.

Так, крім позивача спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця є відповідачі по справі, дружина та син, які до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, що стверджується письмовими заявами відповідачів.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку позивач не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Нормами ч.3. ст.3 Закону України"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до вимог ст.116,131 ЗК України,громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Згідно з ст.1225 ЦК України,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ст.125 ЗК України,право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка площею 0.10 га для обслуговування житлового будинку розташована в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.30 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Боржавське Берегівського району Закарпатської області, належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії ЗК № 001597, виданий 19.09.1995 року Боржавською сільською радою на підставі рішення 3 сесії ХХІІ скликання Боржавської сільської ради від 21.03.1995 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10

Як вбачається із довідки Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області №239 від 30.08.2022 року, згідно погосподарської книги №2 об`єкт погосподаського обліку 0122-1 житловий будинок в АДРЕСА_2 рахується за померлим ОСОБА_5 , який померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Житловий будинок в АДРЕСА_1 належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_2 , оригінал якого втрачено.

Згідно відомостей Технічного паспорту на будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , виданого 10.08.2023 року сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_6 , загальна площа будинку складає 101,5 м.кв., житлова - 40,4 м.кв.

Відповідно до довідки виданої 09.08.2023 року сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_6 , інвентаризаційна вартість будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , станом на 2023 рік, складає - 428,927 грн.

Позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно.

Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні оригінали документів про право власності на майно померлого/спадкодавця.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті ОСОБА_4 має законне право на визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на:

- житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0.10 га для обслуговування житлового будинку розташовану в АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0.30 га для ведення особистого підсобного господарства розташовану на території с. Боржавське Берегівського району Закарпатської області;

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо