КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-з/824/1008/2023
25 грудня 2023 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,
суддів Немировської О.В., Ратнікової В.М.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», яка подана представником Кирилловим Михайлом Сергійовичем, про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію,
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року задоволено позов ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за необліковану електричну енергію в розмірі 58 211,53 грн., 3% річних в розмірі 4803,65 грн. та інфляційну складову в розмірі 9430,27 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року залишено без змін.

17 липня 2023 року представник ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» - Кириллов М.С. звернувся до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Вказує, що з метою забезпечення представництва інтересів позивача в суді, зокрема, у справі № 758/15100/21, та надання інших видів правової допомоги, позивач уклав з АО «Перший радник» (далі - виконавець) договір про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року та договір в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2021 року до договору. Відповідно до п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2021 року договору приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим договором. Згідно з п. 4.3 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2021 року до договору вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі.

Пунктом 4.4. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2021 року до договору вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг. Оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу (п. 4.6. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2021 до договору).

Вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач заявив про судові витрати, які він очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи та зазначив, що орієнтовний розрахунок судових витрат на момент подання апеляційної скарги складає 12 000 грн. Розрахунок вартості даних витрат буде подано з урахуванням ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Судові витрати, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи № 758/15100/21 в Київському апеляційному суді складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 211 від 17.07.2023 року.

Зазначає, що на підтвердження витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції відповідач надає до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року; копію додаткової угоди № 2 від 30.12.2020 року до договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року; копію додаткової угоди № 3 від 28.04.2021 року до договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року; копію додаткової угоди № 4 від 24.12.2021 року до договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року; копію додаткової угоди № 6 від 19.12.2022 року до договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року; копію акту надання послуг № 211 від 17.07.2023 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на підтвердження права на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Кирилловим М.С.

Вказує, що такий документ детально, в розрізі наданих послуг/задіяних адвокатів/витраченого часу визначає надані адвокатами послуги по даній справі. Позивач зауважує, що надані ним документи на підтвердження витрат на правничу допомогу містять посилання на справу, в якій надано таку правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене, розмір витрат на правничу допомогу адвоката підтверджується актом надання послуг № 211 від 17.07.2023 року, та підлягає сплаті впродовж 15 календарних днів з моменту вступу рішення суду в законну силу. Тобто, для їх розподілу достатньо підтвердження обсягу їх надання та їх вартості, безпосередня сплата на момент розгляду питання не є обов`язковою. Така позиція підтверджується постановою Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції була розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження, то дану заяву представника позивача розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.»

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне.

« Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу.

У цій справі позивач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв.

Беручи до уваги те, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає висновку, викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».

Суд вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини п`ятої статті ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 907/746/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 13 грудня 2022 року у справі № 910/429/21.

У справі, що переглядається, суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат, керуючись, в тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц), дійшов висновку не присуджувати відповідачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.».

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження адвоката Кириллова М.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 002093, видане на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області від 12 березня 2019 року № 06), як представника ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» підтверджується довіреністю від 22 березня 2023 року.

Представництво інтересів ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» здійснювалось адвокатом Кирилловим М.С. на підставі договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року, укладеного між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та АО «Перший радник» в особі керівника Геза А.В.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача Кирилловим М.С. до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу додано:

- копію договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року укладеного між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та АО «Перший радник» в особі керівника Геза А.В;

- копію додаткової угоди № 2 від 30.12.2020 року до договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року;

- копію додаткової угоди № 3 від 28.04.2021 року до договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року;

- копію додаткової угоди № 4 від 24.12.2021 року до договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року;

- копію додаткової угоди № 6 від 19.12.2022 року до договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року;

- копію акту надання послуг № 211 від 17.07.2023 року.

Відповідно до п.п. 4.2-4.6 додаткової угоди № 3 від 28.04.2021 року до договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року, розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом, наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі.

Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг.

Крім оплати вартості послуг відповідно до акту наданих послуг, клієнт компенсує документально підтверджені витрати (проїзні квитки, квитанції, чеки тощо), фактично понесені виконавцем в процесі надання послуг.

Оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.

Відповідно до акту надання послуг № 211 від 17.07.2023 року, відповідно до договору та на замовлення клієнта виконавцем надано професійну правничу допомогу в наступному обсязі:

- аналіз рішення Подільського районного суд м. Києва від 11.07.2022 у справі №758/15100/21;

- аналіз апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суд м. Києва від 11.07.2022 у справі №758/15100/21;

- підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу №221116/1 від 16.11.2022 по справі №758/15100/21;

- підготовка та подача додаткових пояснень №230227/3 від 27.02.2023 по справі № 758/15100/21.

Фіксована вартість наданих адвокатами виконавця послуг (розмір гонорару) в суді апеляційної інстанції складає 12 000 грн. (без ПДВ).

Заперечень щодо суми витрат на правову допомогу, заявленої до стягнення позивачем, відповідач ОСОБА_1 не подавала, тоді як копія зазначеної заяви була надіслана представником позивача відповідачу цінним листом, що підтверджується службовим чеком АТ «Укрпошта» від 17.07.2023 року. Також про надходження даної заяви та її вирішення в письмовому провадженні були повідомлені апеляційним судом відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 на адресу електронної пошти, що зазначена ними в апеляційній скарзі на рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи вищевказані документи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному заявником розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати вимогам п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України та критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат повинен врахувати : чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, виходячи із предмету спору, обґрунтованості витрат, пропорційності ( співмірності) до предмета спору, враховуючи, що справа розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами, враховуючи, що «аналіз рішення суду першої інстанції» та «аналіз апеляційної скарги» охоплюються наданням такої послуги ( роботи) як «складання відзиву на апеляційну скаргу», колегія суддів вважає, що витрати на послуги адвоката в сумі 12 000 грн. є завищеними, неспівмірними з предметом спору, складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій представником ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» - Кирилловим М.С., обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 6000 грн.

Керуючись ст. 137, 141, 270, 367, 368 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», яка подана представником Кирилловим Михайлом Сергійовичем, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Ратнікова В.М.