Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2023 Справа №607/17183/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Л. М. Сливка

за участі секретаря судового засідання - С. В. Крушельницької,

позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 та його представника адвоката Баган Оксани Василівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 жовтня 1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції відповідно із актовим записом за №1984.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що у шлюбі є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, їх із відповідачем сімейне життя не склалося через подружню невірність відповідача, внаслідок чого вони разом не проживають, не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено досудового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у відкритому судовому засіданні об9 годині 15 хвилин 10 січня 2023 року.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подавав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві. Вказала, що вона та відповідач не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. У зв`язку із чим просила суд шлюб розірвати, категорично заперечила щодо надання строку на примирення подружніх стосунків, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечив, вказав, що згідний на розірвання шлюбу.

Представник відповідача адвокат Баган О. В. у судовому засіданні підтримала таку правову позицію відповідача ОСОБА_2 .

Судом установлено:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 09 серпня 2014 року відповідно із актовим записом за №1984 складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 09 серпня 2014 року видане Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу у ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 відповідно із актовим записом за №2994 складеним 31 грудня 2015 рокувідділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 31 грудня 2015 року видане Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

Малолітній син сторін ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із позивачкою по АДРЕСА_1 ,що ствержується Довідкою за №403 виданою 28.11.2022 Приватним підприємством «Благоустрій» м. Тернополя.

Встановлено, що сімейне життя сторін не склалося через подружню невірність відповідача, внаслідок чого позивачка та відповідач разом не проживають, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства.

У зв`язку із чим позивачка ОСОБА_1 вважає подальше спільне подружнє життя неможливим, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, доходить висновку,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав:

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За вказаних обставин, оскільки сторони разом не проживають, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства, суд доходить висновку, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов ОСОБА_1 - до задоволення.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладається на відповідача, саме тому із відповідача. в користь позивачки підлягають до стягнення 992,40 гривень судового збору сплаченого нею при зверненні до суду із позовною заявою.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис за №1984.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 992,40 гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду .

Дата складення повного судового рішення 10 січня 2023 року.

Реквізити сторін :

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка