Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді - Крегул М.М., за участю секретаря судових засідань Цмур Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 02 грудня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі, у сторін народилися донька : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, часті непорозуміння, свідком яких не рідко їх донька , кожен живе своїм життям. Спільне господарство з відповідачем не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені, позивачка переконана, що подальше знаходження у шлюбі, його збереження та примирення неможливе.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явиася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення за допомогою СМС-повістки , а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, 02 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виконкомом Великодобронської ради Ужгородського району у Закарпатській області.

Від даного шлюбу у сторін народилися донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка ОСОБА_1 бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність малолітніх дітей, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому, шлюб підлягає розірванню.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею .Згідно з ч.1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на позовну вимогу про залишення позивачці прізвища, яке набуте в шлюбі, суд вважає за можливе залишити останній прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 24, 56, 105, 112, 113, 180, 182, 183, 184, 185,СК України, ст. ст.10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265,352,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу-задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02 грудня 2014 року виконкомом Великодобронської сільської ради Ужгородського району у Закарпатській області, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 ( прізвище до шлюбу ОСОБА_5 ) , ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище набуте в шлюбі « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_2 , суму сплаченого судового збору 1073грн. ,60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_2 .)

Відповідач: ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 .)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул