КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/2243/23 Головуючий у 1 інстанції: Волошин В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення; поновлення на роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в якому просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 30 листопада 2022 року за №235 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 » (далі по тексту - вимога № 1);

- поновити позивачку на посаді судового експерта відділу дактилоскопічних досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень відповідача з 01 грудня 2022 року (далі по тексту - вимога № 2);

- стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи від 01 грудня 2022 року по час винесення рішення у справі (далі по тексту - вимога №3).

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона працювала у Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України від листопада 2015 року, остання посада, яку вона обіймала - судовий експерт відділу дактилоскопічних досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень відповідача.

Наказом від 30 листопада 2022 року №235 о/с її було звільнено із займаної посади, на підставі п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки він був прийнятий з порушенням норм чинного трудового законодавства, оскільки відповідачем не було враховано, що позивачка є матір`ю двох малолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні, фактично перебуває за межами України, звільнення відбулося під час її тимчасової непрацездатності, та в порушення положень ст.ст.147-149 КЗпП України відповідачем взагалі їй не було запропоновано надати будь-які пояснення з приводу поважності причин її відсутності на роботі у час зазначений в оспорюваному наказі.

Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 30 листопада 2022 року за №235 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді судового експерта відділу дактилоскопічних досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з 30 листопада 2022 року.

Стягнуто з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 67412 /шістдесят сім тисяч чотириста дванадцять/ грн. 89 коп. без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів;

Стягнуто з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді судового експерта відділу дактилоскопічних досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та виплати їй суми середньомісячної заробітної плати у розмірі 8679 грн. без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.

В апеляційній скарзі Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скарга обґрунтована тим, що Міністерство внутрішніх справ України віднесено до критичної інфраструктури, робота судових експертів Експертної служби МВС має важливе значення та не може бути зупинена. На період дії воєнного стану в Україні Київський НДЕКЦ МВС не припиняв роботу, судові експерти установи залучалися до роботи в посиленому режимі.

З метою інформування працівників Київського НДЕКЦ МВС, які перебувають за межами території України, засобами стільникового зв`язку за допомогою viber чату ОСОБА_1 25.10.2022 року листом за вих. № 19/111/3-47955-2022 завчасно поінформовано про необхідність приступити до виконання посадових обов`язків з 22.11.2022 року.

Разом з тим, як вбачається з доданих до відповіді на судовий запит скріншотів переписки, позивачка ще 17.11.2022 року поінформувала свого безпосереднього керівника про відсутність наміру повернення в Україну, а вже від 22.11.2022 року уникала відповідей на повідомлення керівника, хоча була обізнана про намір роботодавця щодо фіксації відсутності працівника на робочому місці.

Проте, будучи обізнаною про необхідність виходу на роботу, ОСОБА_1 22.11.2022 року о 9 год. 05 хв. проінформувала працівника кадрової служби Київського НДЕКЦ МВС про замовлення довідки зі школи з метою оформлення відпустки.

При цьому пояснень щодо своєї відсутності на роботі ОСОБА_1 не надавала, на дзвінки не відповідала, однак активно надсилала повідомлення щодо варіантів написання заяв та результатів їх розгляду.

Вищезазначені факти свідчать про відсутність поважних причин неявки та відкрите ігнорування позивачкою правил внутрішнього трудового розпорядку і законних вимог роботодавця приступити до виконання своїх посадових обов`язків.

Щодо звільнення ОСОБА_1 під час її тимчасової непрацездатності зазначає, що 01 жовтня 2021 року усі заклади охорони здоров`я України перейшли на оформлення електронних листків непрацездатності, у зв`язку з чим інформування Роботодавця про тимчасову непрацездатність (без надання підтверджуючих документів) покладено виключно на працівника.

Оскільки окремого порядку оформлення лікарняних, нарахування і виплати матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у разі запровадження воєнного стану Законом України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» не передбачено, а порядок дистанційного оформлення лікарняного для українців, які на час воєнного стану перебувають за кордоном регламентований Наказом МОЗ України від 22.04.2022 року № 675 «Про внесення змін до наказу МОЗ України від 01.06.2021 № 1066 та Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності», саме Позивачка мала звернутися до сімейного лікаря для формування медичного висновку з метою відображення відповідної інформації в Електронному реєстрі.

Відтак, з метою виконання вимог ст. 47 КЗпП України ОСОБА_1 листом від 30.11.2022 вихідний №19/111/3-55672-2022 поінформовано про прийняте рішення і надіслано копію наказу про звільнення та повідомлено про механізм отримання трудової книжки, затверджений Постановою КМУ від 05.03.2009 року №270, а також проведено розрахунок та поінформовано листом-повідомленням про нараховані та виплачені суми від 01.12.2022 року №19/111/6-55903-2022, із додатковим повідомленням працівника в особистому кабінеті АТ «Приватбанк».

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір та частково задовольняючи позовні вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з підставності та обґрунтованості позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Київський НДЕКЦ МВС - це державна спеціалізована установа судової експертизи, яка є територіальним підрозділом Експертної служби МВС, та належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і віднесена до критичної інфраструктури.

До компетенції судових експертів Київського НДЕКЦ МВС входить проведення судових експертиз в кримінальному та виконавчому провадженнях, адміністративних, цивільних і господарських справах, справах про адміністративні правопорушення, в тому числі за напрямом проведення дактилоскопічних досліджень.

Враховуючи необхідність виконання судових експертиз у кримінальних провадженнях, відкритих за фактом порушення законів та звичаїв війни, встановлення збитків, заподіяних неправомірними діями військових країни агресора, залучення судових експертів до проведення судових експертиз по встановленню відповідності ДНК профілів загиблих та зниклих безвісті громадян і військовослужбовців ЗСУ, Київським НДЕКЦ МВС здійснювалися заходи щодо безперебійного функціонування лабораторій центру, оперативне проведення першочергових заходів, пов`язаних із залученням судових експертів з метою фіксації воєнних злочинів на території Київської області та міста Києва, скорочення термінів проведення судових експертиз, тощо.

Так як Міністерство внутрішніх справ України віднесено до критичної інфраструктури, то робота судових експертів Експертної служби МВС має важливе значення та не може бути зупинена. На період дії воєнного стану в Україні Київський НДЕКЦ МВС не припиняв роботу і судові експерти установи залучалися до роботи в посиленому режимі.

Станом на 22.11.2022 року чисельність працівників центру за списком складала 471 чоловік (враховуючи працівників у декретній відпустці, відсутніх у зв`язку з вагітністю та пологами та призваними до лав ЗСУ), чисельність працівників, які фактично перебували на робочих місцях становила 412 працівників, що у відсотковому співвідношенні становить 87,47% від загальної чисельності працівників установи, що в свою чергу свідчить про те що Київським НДЕКЦ МВС, як роботодавцем, здійснено всі можливі заходи щодо забезпечення працівників роботою, безпечними та належними умовами праці, дотримано всіх рекомендацій під час введення воєнного стану на території України.

З метою уточнення та актуалізації відомостей про працівників Київського НДЕКЦ МВС, періодично керівниками підрозділів велося листування наявними засобами телефонного та інтернет зв`язку. В ході листування від ОСОБА_1 було отримано інформацію про перебування її з дітьми в Німеччині, а після - в Чеській Республіці.

Так як позивачем станом на серпень 2022 було використано всі належні їй види відпусток, враховуючи п.4 ст. 12 Закону України від 01.07.2022 року №2352-ІХ, на підставі заяви ОСОБА_1 від 22.08.2022 року останній надано відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку з виїздом за межі території України тривалістю не більше 90 днів. Оскільки заява містила інформацію щодо тривалості строком на 90 днів, то наказом №188 о/с від 14.09.2022 року визначено термін відпустки до 21.11.2022 року.

З метою інформування працівників Київського НДЕКЦ МВС, які перебувають за межами території України, засобами стільникового зв`язку за допомогою viber чату ОСОБА_1 25.10.2022 року листом за вихідним №19/111/3-47955-2022 завчасно поінформовано про необхідність приступити до виконання посадових обов`язків з 22.11.2022 року.

Проте, як вбачається з доданих до відповіді на судовий запит скріншотів переписки, позивачка ще 17.11.2022 року поінформувала свого безпосереднього керівника про відсутність наміру повернення в Україну, а вже від 22.11.2022 року уникала відповідей на повідомлення керівника, хоча була обізнана про намір роботодавця щодо фіксації відсутності працівника на робочому місці.

Будучи обізнаною про необхідність виходу на роботу, ОСОБА_1 22.11.2022 року о 9 год. 05 хв. проінформувала працівника кадрової служби Київського НДЕКЦ МВС про замовлення довідки зі школи, з метою оформлення відпустки відповідно п.31 ст. 25 ЗУ «Про відпустки».

При цьому пояснень щодо своєї відсутності на роботі ОСОБА_1 не надавала, на дзвінки не відповідала, однак активно надсилала повідомлення щодо варіантів написання заяв та результатів їх розгляду.

За ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Трудовою дисципліною передбачено не тільки додержання правил внутрішнього трудового розпорядку, а й своєчасне і точне виконання розпоряджень роботодавця, додержання технологічної дисципліни тощо. '

Вищезазначені факти свідчать про відсутність поважних причин неявки та відкрите ігнорування Позивачкою правил внутрішнього трудового розпорядку і законних вимог роботодавця приступити до виконання своїх посадових обов`язків.

Оскільки Київським НДЕКЦ МВС, як роботодавцем, на період дії воєнного стану листування з працівниками, які перебували за межами України, здійснювалося всіма наявними засобами з використанням месенджерів Telegram, viber, WhatsApp та інших, а ОСОБА_1 неодноразово у своїх повідомленнях зазначала про відсутність наміру повернення в Україну, враховуючи що відібрати пояснення у особи, яка на момент складання актів про відсутність працівника на робочому місці перебувала за межами території України та будь-яку адресу для листування не повідомляла, фізично не видавалося за можливе, то наявність такої інформації є достатньою для підтвердження виконання роботодавцем положень ст.149 КЗпП України.

Згідно зі ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, однак відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення.

Також, зазначена позивачем дата написання позовної заяви 29.11.2022 року підтверджує обізнаність ОСОБА_1 про намір роботодавця звільнити судового експерта за грубе порушення трудової дисципліни та навмисне ненадання пояснень щодо поважності та/або неповажності причин відсутності на робочому місці.

З врахуванням вищенаведеного, судом першої інстанції помилково сформовано думку про те, що відповідачем не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу на підтвердження виконання положень ч.1, 2 ст.149 КЗпП України.

Стосовно інформації, зазначеної позивачем щодо начебто неврахування Роботодавцем її статусу - матері двох малолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні та перебувають закордоном, інформуємо про таке.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , наданого працівником для долучення в особову справу, ОСОБА_1 від 11.11.2005 року перебуває у шлюбі з громадянином ОСОБА_4 .

Чинним Сімейним Кодексом України передбачений обов`язок подружжя турбуватися про сім`ю.

Статтею 55 Сімейного Кодексу України визначено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини визначена ст.141 Сімейного Кодексу України, та визначає що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, зважаючи на перебування позивача закордоном протягом тривалого періоду часу та відсутність наміру повернення в Україну до закінчення воєнного стану, про яке вона неодноразово зазначала, колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_1 з Київського НДЕКЦ МВС не вплинуло на реалізацію прав та свобод її неповнолітніх дітей.

Проте, за період перебування у трудових відносинах з Київським НДЕКЦ МВС ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі надавалися всі відпустки та пільги, передбачені чинним законодавством, у зв`язку з чим судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги доводи позивачки щодо нібито не врахування роботодавцем факту наявності малолітніх дітей та перебування їх на утриманні ОСОБА_1 .

Щодо звільнення ОСОБА_1 , то від 1 жовтня 2021 року усі заклади охорони здоров`я України перейшли на оформлення електронних листків непрацездатності, у зв`язку з чим інформування роботодавця про тимчасову непрацездатність (без надання підтверджуючих документів) покладено виключно на працівника.

Оскільки окремого порядку оформлення лікарняних, нарахування і виплати матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у разі запровадження воєнного стану Законом України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» не передбачено, а порядок дистанційного оформлення лікарняного для українців, які на час воєнного стану перебувають за кордоном регламентований Наказом МОЗ України від 22.04.2022 року №675 «Про внесення змін до наказу МОЗ України від 01.06.2021 року №1066 та Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності», то саме позивачка мала звернутися до сімейного лікаря для формування медичного висновку з метою відображення відповідної інформації в Електронному реєстрі.

З метою виконання вимог ст.47 КЗпП України ОСОБА_1 листом за вихідним №19/111/3-55672-2022 поінформовано про прийняте рішення і надіслано копію наказу про звільнення та повідомлено про механізм отримання трудової книжки, затверджений Постановою КМУ від 05.03.2009 року №270, а також проведено розрахунок та поінформовано листом-повідомленням про нараховані та виплачені суми від 01.12.2022 року №19/111/6-55903-2022, із додатковим повідомленням працівника в особистому кабінеті АТ «Приватбанк».

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволення її позовних вимог до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволення її позовних вимог до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: