Справа № 450/5799/23 Провадження № 2/450/1883/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання відновити межі земельної ділянки,-

встановив:

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання відновити межі земельної ділянки.

Разом з позовною заявою надійшла заява позивачів про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, щодо земельних ділянок позивачів, в тому числі заходити на територію земельних ділянок.

Заяву мотивує тим, що відповідач є суміжним землекористувачем з земельними ділянками позивачів, продовж тривалого часу вчиняє сварки з приводу земельних ділянок, які належать позивачам на праві власності та праві постійного користування. Відповідач захопив частину земельної ділянки, що межує з його земельною ділянкою, яка належала родичам позивачів, тобто бабусі ОСОБА_4 , яка отримала земельну ділянку площею 0, 09 га на підставі рішення виконавчого комітету Пустомитівської сільської ради народних депутатів № 353 від 19.10.1989 року. Ще батько відповідача влаштовував судові спори з приводу земельної ділянки. Відповідач не зважаючи самозахоплення частини земельної ділянки, яка йому не належить, знищив майно, яке належить позивачам.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.12.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Предметом позову, є зобов`язання відповідача відновити межі земельної ділянки у відповідності до кадастрового номера земельної ділянки :05:002:0167 зареєстрованої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, шляхом забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Співмірність передбачає оцінку судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13.

Отже, підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак проаналізувавши заяву позивачів, судом встановлено, що таке не містить достатнього обгрунтування вжиття забезпечення позовних вимог, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду, а саме по собі пред`явлення позовних вимог, не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Тому з врахуванням наведеного, проаналізувавши заяву позивача, судом встановлено, що таке не містить достатнього обгрунтування для вжиття заходів забезпечення позову, та даних про те, що в подальшому може утруднитися виконання рішення суду, а саме по собі пред`явлення позовних вимог, не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Тому враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 153, 154, 247, 260, 261, 263 ЦПК України, суд,-

постановив :

в задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання відновити межі земельної ділянки,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

СуддяН. Б. Добош