Справа № 461/3494/22 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2415/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м.Львів

Справа № 461/3994/22

Провадження № 22ц/811/2415/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 29 червня 2023 року у складі судді Радченка В.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про розірвання договору, -

встановив:

11 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Ідея Банк» про розірвання договору. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 9 липня 2020 року між ним (позивачем) та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитну угоду № С-605-0. Зазначає, що 8 грудня 2021 року він ( ОСОБА_2 ) звернувся до банку із заявою про розірвання кредитної угоди та закриття рахунку в цьому банку. 1 червня 2022 року він (позивач) повторно звернувся з такою заявою до банку, однак, 13 червня 2022 року банком відмовлено у задоволенні цієї заяви. Вважає таку відмову банку протиправною. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову. Вказує, що розрахунок заборгованості, який було надано відповідачем, з огляду на збільшення тіла кредиту за рахунок заборгованості по відсотках, штрафам чи пені, самостійного збільшення кредитного ліміту на суму заборгованості та направлення грошових коштів на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі, не дозволяє зробити висновок щодо розміру заборгованості по фактично отриманій та неповернутій сумі коштів. Зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору. Вказує,що нам (позивачем) було заявлено клопотання про призначення судової експертизи, адже він ставив під сумнів взагалі будь-яку заборгованість по договору. Відповідно до п. 8, 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд: вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи. Судом першої інстанції клопотання про призначення експертизи не вирішувалось, тому повторно звернувся з клопотанням про призначення експертизи до суду апеляційної інстанції. Посилається на те, що у відповідача відсутні будь-які докази уникнення ним (позивачем) виконання зобов`язання, адже метою розірвання договору є те, що банк без належних підстав списує грошові кошти.

Вважає, що банком безпідставно списано відсотки на користь АТ «Ідея Банк», відповідач ухиляється від розірвання договору добровільно (кредитної заборгованості немає з урахуванням сплачених сум), тому його позовна заява про розірвання договору підлягає задоволенню. Вказує, що відповідач не позбавлений можливості, якщо буде вважати, що його права порушені, після розірвання договору звернутись до суду з позовом в порядку ст. 625 ЦК України, виходячи з умов анкети-заяви. Зазначає, що відкритий клієнтом картковий рахунок повинен бути закритий за заявою клієнта в будь-який час, оскільки таке право клієнта на розірвання договору банківського рахунку в односторонньому порядку безумовне. Стверджує, що у нього ( ОСОБА_1 ) відсутня кредитна заборгованість перед банком.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Д атою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 9 липня 2020 року між позивачем та АТ «Ідея Банк» укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-605-0.

8 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою про розірвання кредитної угоди та закриття рахунку в цьому банку.

1 червня 2022 року позивач повторно звернувся з такою заявою до банку, однак 13 червня 2022 р. від банку надійшла відмова із пояснення, що закриття кредитної картки можливе за заявою позичальника до установи банку та погашення заборгованості.

При постановленні рішення суд першої інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 цього Кодексуякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Відповідно до ч.2 статті ст. 1050 цього Кодексуякщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 651 цього Кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Судом встановлено, що позивач отримав від банку кошти на свій рахунок відповідно до умов договору.

Станом на 23 серпня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитною угодою № С-605-0 від 9 липня 2020 року становить 48 258,98 грн., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком, який не спростований належними та допустимими доказами.

Позивач своїх зобов`язань не виконав, допустив заборгованість.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування оскаржуваного рішення суду не встановлені.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитедавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договоромвстановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до стає 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Параграфом 2 Глави 71 ЦК України не передбачено розірвання кредитного договору. Статтею 1056 цього Кодексу передбачені лише відмова від надання або одержання кредиту. Розірвання договору, укладеного сторонами, не передбачено і умовами цього договору.

Підстави для розірвання договору встановлені у ст.651 ЦК України. Відповідно до цієї норми, зокрема, розірвання договору допускається за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним.

У цій справі таких підстав не встановлено.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Постанову складено і підписано 14 грудня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк