Дата документу 20.12.2023 Справа № 323/2807/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/2807/21
Провадження №22-ц/807/2166/23
Головуючий в 1-й інстанції Дмитрюк О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 22 вересня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, у якому зазначила, що 09.05.2021 р. о 12.45 год. в с. Таврійське по вул. Запорізькій, 123 сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Вказані обставини встановлені постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 22.06.2021 р. у справі № 323/1104/21. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , водія автомобіля ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС», згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ АР 8033991 від 18.09.2020 р. 12.05.2020 р. позивач повідомила ПАТ «СГ «ТАС» про настання ДТП. 14.05.2021 р. представник відповідача, автотоварознавець ОСОБА_4 склав протокол огляду транспортного засобу Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 . 26.07.2021 р. позивач отримала відповідь на заяву без розрахунку вартості відновлювального ремонту, з підстав відмови у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із невизнання страховим випадком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09.05.2021 р. оскільки в діях водія ОСОБА_2 не виникла цивільно-правова відповідальність. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, д.н. НОМЕР_1 , увімкнув поворот вліво, але почав виконувати маневр повороту праворуч, чим змусив ОСОБА_3 , водія автомобіля Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію. За законом винним у безконтактному ДТП вважається учасник дорожнього руху, який створив перешкоду для іншого водія. Таким чином, ДТП яке відбулося між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не є страховим випадком. У зв`язку з тим, що ПАТ «СГ «ТАС» не надав розрахунку вартості відновлювального ремонту (матеріального збитку) транспортного засобу Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , позивач була змушена звернутися до судового експерта ОСОБА_5 для встановлення вартості завданого матеріального збитку. За послуги по складанню висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження про визначення вартості збитку, завданого власнику КТЗ № 62, позивачем було сплачено 2900 грн. Відповідно до висновку № 62 повна вартість матеріального збитку (без НДС та без урахування зносу) складає 113986,58 грн. Відповідно до зазначеного вище висновку, вартість матеріального збитку з урахуванням зносу, яку повинно відшкодувати ПАТ «СГ «ТАС» складає 50972,65 грн. У зв`язку з тим, що різниця між вартістю матеріального збитку та сумою, яку має відшкодувати страхова група (страховим відшкодуванням) складає 63013,93 грн., вона підлягає стягненню з винуватця ДТП ОСОБА_2 . З ОСОБА_2 також слід стягнути вартість висновку експертного дослідження в сумі 2900 грн. Посилаючись на ст.ст.22, 1188, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_1 за позовом просила стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування в сумі 50972,65 грн.; стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 65913,93 грн., а також судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 50972,65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 65913,93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 659,13 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 509,74 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «СГ «ТАС» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ «СГ «ТАС», розмір яких перевищує 36 921,78 грн.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд стягнув з ПАТ «СГ «ТАС» суму страхового відшкодування з урахуванням ПДВ, яке, без наданих позивачем доказів оплати проведеного ремонту суб`єктом справляння ПДВ, підлягає вирахуванню.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року це 268400,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн. (2684,00 грн. Х 100 = 268 400 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення оскаржується відповідачем ПАТ «СГ «ТАС»лише в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з останнього 50 972,65 грн. суми страхового відшкодування, а тому відповідно до приписів ч. 1 статті 367 ЦПК України переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.05.2021 р. об 11.30 год. в с. Таврійське по вул. Запорізькій, 123, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 , увімкнув поворот вліво, але почав виконувати маневр повороту праворуч, чим змусив водія т/з Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію.

Вказані обставини встановлені постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 22.06.2021 р. у справі № 323/1104/21, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП (а.с.10-11).

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.06.2021 р. (а.с.70-71) було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.139 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно висновку Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/108-22/2957-ІТ від 25.05.2022 р. (а.с.79-81), у дорожній ситуації дії водія ОСОБА_2 не відповідають вимогам п.10.1 ПДР України, та знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП. Оцінити дії водія автомобіля «Hyundai Tucson» ОСОБА_3 відповідно до вимог п.12.3 Правил з технічної точки зору не надається можливим, оскільки водій ОСОБА_3 з моменту виникнення небезпеки для руху знаходився у аварійній ситуації.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , водія автомобіля ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (а.с.6).

12.05.2020 р. позивач, як власник автомобіля Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 (а.с.13), повідомила ПАТ «СГ «ТАС» про настання ДТП (а.с.14-15).

14.05.2021 р. представник відповідача, автотоварознавець ОСОБА_4 склав протокол огляду транспортного засобу Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 (а.с.16-17).

26.07.2021 р. позивач отримала відповідь з відмовою у виплаті страхового відшкодування з підстав невизнання страховим випадком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09.05.2021 р. у зв`язку з тим, що в діях водія ОСОБА_2 не виникла цивільно-правова відповідальність (а.с.6-7).

За заявою ОСОБА_1 був складений висновок транспортно-товарознавчого дослідження № 62 від 21.09.2021 р., яким було розраховано вартість відновлювального ремонту (матеріального збитку) транспортного засобу Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 . Відповідно до висновку № 62 повна вартість матеріального збитку (без НДС та без урахування зносу) складає 113986,58 грн. (а.с.20-23).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» суми страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП яка відбулася між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є страховим випадком. Тому, з урахуванням висновку транспортно-товарознавчого дослідження № 62 від 21.09.2021 р., відповідно до якого встановлено вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження останнього в ДТП 09.05.2021 р., з ПАТ «СК «ТАС» підлягає стягненню 50972,65 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Безконтактна дорожньо-транспортна пригода це створення аварійної ситуації на дорозі одним учасником руху, в результаті якої другий учасник заподіює шкоду третім особам і своєму майну. При цьому фізичного контакту між учасниками не відбувається.

З аналізу перелічених вище письмових доказів, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини учасника дорожнього руху ОСОБА_2 у спричиненні пошкодження транспортного засобу позивача в результаті безконтактної дорожньо-транспортної пригоди та правильно визначив, що ДТП, яка відбулася між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є страховим випадком.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на відшкодування, а збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України).

Частиною другою статті 999 ЦК України передбачено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

Згідно з ч. 22.1 згаданого Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством.

При цьому, згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 цієї Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Отже, в разі пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди потерпілому відшкодовуються витрати, пов`язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження, здійснюється з урахуванням оціночних процедур, установлених чинним законодавством, у тому числі Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, за наслідками яких визначається вартість відновлювального ремонту (вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Звертаючись до суду з позовом, позивач на підтвердження своїх вимог надав суду висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ № 62 від 21 вересня 2021 року, складений судовим експертом Шаховим О.В., згідно з яким експерт надав відповіді на два питання: 1) яка вартість матеріального збитку Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_2 , завдано власнику транспортного засобу марки, у результаті пошкодження останнього в ДТП 09.05.2021 р. з ПДВ ? 2) яка вартість матеріального збитку Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_2 , завдано власнику транспортного засобу марки, у результаті пошкодження останнього в ДТП 09.05.2021 р. без ПДВ ?

Щодо першого питання, експертом визначено вартість матеріального збитку у розмірі 54 972,91 грн; щодо другого питання 50 972,65 грн.

Разом з тим, відповідач ПАТ «СК «ТАС», заперечуючи проти позову, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та достатніх доказів на спростування заявлених позовних вимог, а також сум визначених у експертному дослідженні.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано апелянтом, що ПАТ «СК «ТАС» взагалі не направило свого представника (працівника або експерта) для визначення розміру збитків, у зв`язку з чим позивачем правомірно було залучено для визначення розміру шкоди судового експерта Шахова О.В., яким проведений огляд пошкодженого транспортного засобу, зафіксовано його технічний стан та складено відповідний висновок про розмір завданого позивачу матеріального збитку.

Суд звертає увагу, що оскільки визначення розміру матеріального збитку у спірних правовідносинах потребує спеціальних знань, то в разі якщо висновок експерта є неповним або неясним чи за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованості, суперечності з іншими матеріалами справи тощо) чи у достовірності (реальності) вартості відновлюваного ремонту пошкодженої речі відповідач ПАТ «СК «ТАС» мав право заявити клопотання про призначення по справі судової авто-товарознавчої експертизи.

Однак, з боку відповідача ПАТ «СК «ТАС» клопотань про призначення такої експертизи ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надходило.

Досліджуючи твердження відповідача ПАТ «СК «ТАС» про невірне визначення судом розміру матеріального збитку, колегія суддів виходить з такого.

Дійсно, в описовій частині оскаржуваного рішення при зазначенні судом вартості матеріального збитку, який підлягав стягненню з ПАТ «СК «ТАС», суд допустився описки, зазначивши такий розмір у сумі 50 972,65 грн «з» ПДВ. Між тим, з експертного висновку слідує, що друге питання, на яке відповів експерт, це і є сума матеріального збитку без ПДВ, яку і було стягнуто судом з ПАТ «СК «ТАС».

Суд першої інстанції, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, правильно встановив даний факт, проте допустився описки, зазначивши розмір страхового відшкодування «з» ПДВ замість правильного «без» ПДВ.

Отже, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження останнього в ДТП 09.05.2021 р., які підлягають стягненню з ПАТ «СК «ТАС» в розмірі 50 972,65 грн (без ПДВ), є очевидною та підтверджується матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги до ПАТ «СК «ТАС» підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2023 рокуу цій справі залишити без змін.

В частині позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 , рішення суду не оскаржувалось та не перевірялось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 20 грудня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков