УХВАЛА

номер справи 752/18851/22

провадження номер 2/752/3366/23

24.01.2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П.вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки зі складу земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки зі складу земельної ділянки.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що, останній, слід визнати неподаним та повернути позивачу за наступних підстав.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року, позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в мотивувальній частині даної ухвали недоліків, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Запропоновано позивачу (представнику позивача) подати документи та виправити недоліки, вказані в мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: подати суду докази на підтвердження сплати судового збору за подачу даного позову у визначеному законом розмірі.

Крім того, судом було роз`яснено, що в разі якщо позивачем (представником позивача) не буде усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Із мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачається, що до матеріалів позову, який було подано до суду в грудні 2022 року стороною позивача було долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. від 09.06.2022 року, що дійсно відповідає розміру судового збору, який підлягає сплаті за пред`явлену позовну вимогу.

Разом з тим, було встановлено, що зазначена вище квитанція, відповідно до автоматизованої системи документообігу суду обліковується у цивільній справі № 752/6603/22 (головуючий суддя Плахотнюк К.Г.), та даних про вирішення питання судом про повернення сплаченої суми судового збору та оригіналу квитанції у вказаній справі, - відсутні, в зв`язку з чим позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження сплати судового збору за подачу даного позову.

Копію зазначеної ухвали судді було направлено стороні позивача для належного виконання.

В січні 2023 року до суду від представника позивача надійшла заява на виконання зазначеної ухвали судді, в якій сторона позивача просить прийняти позов до розгляду та вказує про належну сплату судового збору в сумі 992,40 грн., що підтверджується копією квитанції від 09.06.2022 р.

Однак, доказів сплати судового збору за подачу позову в грудні 2022 року, до заяви долучено не було, а надана стороною позивача квитанція про сплату судового збору в сумі 992,40 грн. від 09.06.2022 року обліковується в іншій справі та не може бути прийнята судом як належний доказ сплати судового збору за подачу даного позову.

Посилання сторони позивача на те, що позови, які були направлені до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю десь зникли, не відповідають дійсності, оскільки, зокрема, справа № 752/6603/22, по якій обліковується квитанція від 09.06.2022 року, - після направлення за підсудністю була зареєстрована в автоматизованій системі документообігу Солом`янського районного суду м. Києва та визначено склад суду - головуючий суддя Жовноватюк В.С.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, вважаю за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків та ненаданням суду доказів на підтвердження сплати судового збору у визначеному законом розмірі за подачу даного позову.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК Україні, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки зі складу земельної ділянки, - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити стороні позивача, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко