Справа № 151/371/22
Провадження №2/151/3/23
РІШЕННЯ

іменем України

09 січня 2023 року смт. Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області

у складі: судді Моцного В.С.

за участю секретаря судових засідань Добровольської М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Чечельник Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотеки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотеки припиненою, мотивуючи позов тим, що згідно рішення Чечельницького районного суду Вінницької області він є власником нежитлової будівлі-млина, що підтверджуєься Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. В кінці 2021 року йому стало відомо, що у Державному реєстрі іпотек міститься інформація стосовно наявності обтяження нерухомого майна на підставі договорів іпотеки від 03.07.2007 року та від 09.11.2007 року. Дійсно, зазначені договіри іпотеки були ним укладені, оскільки він виступив майновим поручителем на забезпечення зобов`язань третьої особи- ОСОБА_2 за кредитним договором між ОСОБА_2 та ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК". Зобов`язання за вказаним кредитними договором були виконані в повному обсязі так як строк виконання основного зобов`язання 08.11.2008 року. Кредитний договір та договір майнової поруки які були укладені з ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" і датованим приблизно в той самий період часу, що й договір іпотеки на сьогоднішній день у нього не збереглися. Стосовно вказаних кредитних зобов`язань, за фактом їхнього виконання в повному обсязі обтяження стосовно іншого майна, належного йому як майновому поручителю, були припинені, а обтяження за вищевказаними договорами іпотеки за незрозумілих підстав залишилось в реєстрі. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виступив ліквідатором ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК". При зверненні до Фонду гарантування вкладів фізичних отримав відповідь, що у Фонді відсутні всі первинні документи ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК". Приватний нотаріус Гайсинського нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О. та приватний нотаріус Гайсинського нотаріального округу Вінницької області Мілько А.М. повідомили, що для зняття заборони відчуження майна, припинення іпотеки, необхідно надати нотаріусу оригінали документів передбачених ст. 74 Закону України «Про нотаріат». Відповідно кредитний договір та вище вказані договори іпотеки ні у нього ні у ОСОБА_2 не збереглися. Заборона відчуження об`єкту нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек перешкоджає йому як позивачу, який є власником нерухомого майна, реалізувати своє право на розпорядження майном, та враховуючи, що кредитне зобов`язання забезпечене іпотекою у встановленому порядку виконане, подальше існування такого обтяження є невиправданим втручанням у моє право як позивача на мирне володіння своїм майном, а тому існують об`єктивні та законні підстави для припинення обтяження майна. Тому просить задовільнити позовні вимоги та визнати припиненим іпотечний договір, припинити іпотеку на нежитлову будівлю та зняти обтяження у формі заборони на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18 листопада 2022 року представником відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб адвокатом Музичук Л.В. подано відзив на позовну заяву, в якому заперечують проти задоволення позову, оскільки відповідальність Банк несе за договором, а Фонд гарантування за Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Фонд гарантування не є правонаступником Банку, а лише виступає його ліквідатором. 02 жовтня 2020 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №128000175 про державну реєстрацію припинення ПАТ КБ "Хрещатик" як юридичної особи, внаслідок чого повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ КБ "Хрещатик" припинено. Крім того, належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. Фонд гарантуванняє як зазначено у відзиві є неналежним відповідачем, оскільки жодного правового обгрунтування позивачем у позові не зазначено чим саме Фонд гарантування порушив права позивача, підставами залучення Фонду у якості відповідача, стало виключно те, що Фондом здійснювалося виведення ПАТ "КБ "Хрещатик" з ринку. З урахуванням зазначених вище обставин, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі у зв`язку з поданням позову до неналежного відповідача. Крім того надали суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом у даній справі лише 12.09.2022 року, тобто, строк позовної давності закінчився задовго до дати звернення позивача до суду. Таким чином, просять застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутност, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з`явився, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Судом виконаний обов`язок щодо їх повідомлення про день, місце та час розгляду справи у спосіб направлення судового виклику за офіційною електронною адресою.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 1030 від 03.07.2007 року та за №1634 від 19.11.2007 року нежитлова будівля, млин за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 18399308, власником і іпотекодавцем якої є позивач ОСОБА_1 , перебуває під забороною відчуження на підставі договорів іпотек від 03.07.2007 року та 09.11.2007 року. ОСОБА_1 всі зобов`язання за кредитними договорами виконав, заборгованість по кредиту погашено у повному обсязі, однак обтяження у вигляді заборони відчуження та іпотеки з належного йому нерухомого майна не зняті, що створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаним майном. Вирішити дане питання в позасудовому порядку не виявилось можливим. Позивач звертався до приватного нотаріуса Мілька А.М. щодо зняття вказаного обтяження у вигляді заборони відчуження даного нерухомого майна, однак отримав відмову в зв`язку з відсутністю у нього повідомлення кредитора про погашення кредиту, відомостей про припинення (розірвання, визнання недійсним) кредитного договору, договору іпотеки чи рішення суду. Документи, що підтверджують сплату у повному обсязі коштів за кредитним договором у позивача ОСОБА_1 відсутні, оскільки були ним втрачені. Отримати документи у кредитора про сплату боргу на даний час немає можливості, оскільки ВАТ КБ "Хрещатик" припинило своє існування в зв`язку з ліквідацією без правонаступників. Документи вказаної юридичної особи про наявність заборгованості за кредитними договорами у відповідності до ст. 52-1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" були передані на зберігання Національному банку України, який є зберігачем документів всіх ліквідованих банків на території України. На запити позивача ОСОБА_1 про отримання відомостей щодо наявності заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ КБ "Хрещатик", а також інформації про можливе відступлення права вимоги за даним кредитним договором на користь третіх осіб, Національний банк України повідомив, що в протоколі засідання інвентаризаційної комісії від 06.04.2016 №1 та в додатках до нього, кредитний договір на ім`я ОСОБА_2 (майновий поручитель - ОСОБА_1 ) не зазначений. Документи (кредитний договір, договір майнової поруки, заяви, додаткові угоди, довідки) на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в описах архівних справ ПАТ "КБ" "ХРЕЩАТИК" не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ" "ХРЕЩАТИК" не передавалася. В архівних справах банку, а саме Додатку з "Інформації щодо реалізації кредитів фізичних осіб" до Ліквідаційного балансу ПАТ "КБ" "ХРЕЩАТИК" та договорах про відступлення прав вимоги за кредитами фізичних осіб третім особам, інформація стосовно кредитного договору ОСОБА_2 відсутня. Крім того повідомлено, що згідно з Актом від 05.01.2022 №1 "Про вилучення для знищення документів ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" за 2015-2016 роки, не внесених до Національного архівного фонду" документи, в тому числі первинні документи, що підтверджують здійснення банківських операцій (касові, меморіальні, реєстри) знищено у встановленому порядку в зв`язку із закінченням строку їх зберігання, який становить 5 років.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю.

Згідно з статтями 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 статті 598 ЦК України).

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяження - це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разi: припинення основного зобов`язання aбo закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання i є дійсною до припинення основного зобов`язання a6o до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті3, абзаци 2 i 7 частини першої статті17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої i речення 2 частини першоїстатті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково a6o у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина першастатті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічні висновки сформулював Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №910/16461/16; постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №463/3237/16-ц).

Відповідно до першої частини статті 1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно частини першої статті 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, які він здійснює на свій розсуд (ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до чч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац 5 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).

Посвідчивши іпотечний договір, нотаріус наклав заборону відчуження нерухомого майна. Це відповідає умовам іпотечного договору, згідно з яким при його посвідченні нотаріус накладає таку заборону до моменту повного виконання зобов`язань позичальником перед іпотекодержателем за кредитним договором.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 2 ст. 593 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку").

На думку суду, заборона відчуження об`єкту нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек перешкоджає позивачу, який є власником нерухомого майна, реалізувати своє право на розпорядження майном, та враховуючи, що кредитне зобов`язання забезпечене іпотекою у встановленому порядку виконане, подальше існування такого обтяження є невиправданим втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном, а тому існують об`єктивні та законні підстави для припинення обтяження майна.

За змістом ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Отже, у зв`язку із припиненням Договору позики та, відповідно Іпотечного договору, на Іпотекодержателя законодавством покладений обов`язок щодо звернення до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі №127/18094/15-ц від 13.03.2019 року.

Оцінюючі доводи представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо наявності підстав для відмови у позовних вимогах у зв`язку з поданням позову до неналежного відповідача, суд приймає до уваги наступне.

За положеннями ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цьогоЗакону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб був зобов`язаний забезпечити належне оформлення, упорядкування та зберігання усіх документів неплатоспроможного банку, в тому числі архівних, та передати їх на зберігання до Національного банку України.

Частиною 1 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено прямий обов`язок Фонду забезпечити збереження активів та документації банку.

Згідно з частинами другою, третьою статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" за результатами проведення ліквідації банку Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду. Ліквідаційна процедура Банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Тобто, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника.

Ліквідаційна процедура ПАТ КБ "Хрещатик" є завершеною, а сам банк ліквідовано.

Разом із тим, на момент звернення до суду із цим позовом відповідачем не було вчинено дій щодо припинення іпотеки у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, провадження №12-158гс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, провадження №14-144цс18 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідачем не надано доказів невиконання договору кредиту укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ "КБ "Хрещатик", що в свою чергу свідчить про припинення договору іпотеки

Вирішуючи питання про заяву відповідача фонду гарантування вкладів фізичних осіб про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України, передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки про порушення права, а саме дію договору іпотеки позивач дізнався 10.09.2021 року з часу отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні визначені законом підстави для відновлення порушеного права позивача ОСОБА_1 на розпорядження нерухомим майном шляхом визнання припиненого іпотечного договору та зняття обтяження у формі заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 5236915) нежитлову будівлю, млин загальною площею 486,4 кв.м., зареєстроване 03.07.2007 року приватним нотаріусом Хмель Н.О. на підставі договору іпотеки від 03 липня 2007 року та визнання припиненого іпотечного договору та зняття обтяження у формі заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 6005671) нежитлову будівлю, млин загальною площею 486,4 кв.м., зареєстроване 09.11.2007 року приватним нотаріусом Хмель Н.О. на підставі договору іпотеки від 09 листопада 2007 року.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотеки припиненою - задовольнити.

Визнати припиненим іпотечний договір, укладений між ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" та ОСОБА_1 , посвідчений 03 липня 2007 року приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Хмель Наталією Олександрівною який зареєстрований в реєстрі за №1030.

Припинити іпотеку на нежитлову будівлю, млин загальною площею 486,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_1 ), який зареєстрований на підставі договору іпотеки від 03 липня 2007 року, посвідченй приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Хмель Наталією Олександрівною.

Зняти (припинити) обтяження у формі заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 5236915) на нежитлову будівлю, млин загальною площею 486,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_1 ), зареєстрований 03.07.2007 року приватним нотаріусом Хмель Наталією Олександрівною на підставі договору іпотеки від 03 липня 2007 року.

Визнати припиненим іпотечний договір, укладений між ВАТ "КБ" "Хрещатик" та ОСОБА_1 , посвідчений 09 листопада 2007 року приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Хмель Наталією Олександрівною та зареєстрований в реєстрі за №1634.

Припинити іпотеку на нежитлову будівлю, млин загальною площею 486,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_1 ) зареєстрований на підставі договору іпотеки від 09 листопада 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Хмель Наталією Олександрівною.

Зняти (припинити) обтяження у формі заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 6005671) на нежитлову будівлю, млин загальною площею 486,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_1 ), зареєстрований 09.11.2007 року приватним нотаріусом Хмель Наталією Олександрівною на підставі договору іпотеки від 09 листопада 2007 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Валерій МОЦНИЙ