Справа № 481/643/22
Провадж.№ 2/481/81/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.01.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку разом з нею також зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який вже тривалий час у даному будинку не проживає, точне місце проживання і перебування відповідача їй невідомо, у зв`язку з чим вирішити питання зняття вказаної особи з реєстрації вона не може. Реєстрація відповідача у вказаному будинку порушує її право на розпорядження житловим будинком, який перебуває виключно у її власності та може призвести у майбутньому до виникнення інших проблем, у тому числі щодо оформлення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, тощо.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2022 року матеріали позовної заяви передані до провадження судді Вжещ С.І.

Ухвалою судді від 09 серпня 2022 року відкрито провадження та призначено вказану справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 09:00 годину 23 серпня 2022 року.

23 серпня 2022 року судовий розгляд не відбувся та відкладений на 12 вересня 2022 року о 11:00, у зв`язку зі зняттям з розгляду усіх судових справ на підставі рішення зборів суддів від 22 серпня 2022 року.

Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року розгляд справи відкладений до 11:40 год. 20 вересня 2020 року, який не відбувся у зв`язку з першою неявкою в судове засідання відповідача.

Заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.09.2022 року по справі № 481/643/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволений. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

12.12.2022 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі № 481/643/22 від 20.09.2022 року, в якій він просив скасувати заочне рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.09.2022 року по справі № 481/643/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.

13.12.2022 року ухвалою судді заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання по розгляду вказаної заяви на 21.12.2022 року о 13:00 год.

Ухвалою суду від 21.12.2022 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі № 481/643/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволена. Скасовано заочне рішення від 20.09.2022 року по цивільній справі за № 481/643/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і призначена справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23 січня 2023 року о 09:00 год.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також вона повідомила, що її син ОСОБА_2 з лютого 2021 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки періодично жив з її сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , що належить її чоловіку ОСОБА_4 . Наприкінці травня 2022 року вона вирішила продати житловий будинок по АДРЕСА_3 та повідомила про це сина, але він заперечив, у зв`язку з чим в них відбувся конфлікт, після якого ОСОБА_2 пішов проживати за іншою адресою.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 під час розгляду справи позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обґрунтування, викладені в заяві про перегляд заочного рішення та послались на те, що відповідач періодично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема з кінця травня 2022 року по початок червня 2022 року. До цього він проживав з сім`єю позивачки за адресою: АДРЕСА_2 , що належить її чоловіку ОСОБА_4 . На початку червня 2022 року відповідач був вимушений покинути житло, оскільки мав конфлікт з матір`ю(позивачкою) та її співмешканцем. Іншого житла, крім спірного домоволодіння, він не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Самойленко С.М. 04 травня 2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86388706 від 04 травня 2017 року, номер запису про право власності 20251669, власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є позивачка ОСОБА_8 (а.с. 23-24), яка після укладення шлюбу 06.07.2018 року отримала прізвище ОСОБА_9 ( а.п.04).

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_10 ,що підтверджено копіє свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.07.2001 року.( а.с.05)

Як вбачається з копії будинкової книги та витягу з реєстру територіальної громади № 2022/001787624 від 05 грудня 2022 року, у вищевказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.06-21).

Як слідує з акту обстеження фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 від 02 грудня 2022 року, у даному житловому будинку відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з 05 червня 2022 року (а.с.53).

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 410425, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має третю групу інвалідності з дитинства, інвалідність встановлена безстроково (а.с. 54).

З пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які є проживають по сусідству зі спірним домоволодінням, вбачається, що відповідач, як син позивача неодноразово потерпав від насильства з її боку та від її співмешканця. В домоволодінні по АДРЕСА_1 проживав позивач разом з матір`ю, її співмешканцем та сестрами до лютого 2021 року. Потім вони усі переїхали за іншою адресою до АДРЕСА_2 , до помешкання співмешканця. В березні 2022 року відповідач ОСОБА_2 разом з сестрою ОСОБА_11 повернулись до помешкання домоволодіння по АДРЕСА_1 , де проживав до кінця травня 2022 року. Після цього їм стало відомо, що відповідач почав проживати в чужих людей в АДРЕСА_4 з червня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Як роз`яснено у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в іншій населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (ст. 107 ЖК України).

Для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність особи без поважних причин понад встановлені законом строки, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на факт його постійного непроживання більше шести місяців у вказаному приміщенні, але нею в процесі розгляду справи такі обставини не були доведені, натомість відповідачем доведено, що він періодично тимчасово проживав у спірному житлі, зокрема в березні, квітні, травні 2022 року, яке вимушений був покинути через сварки з матір`ю та її співмешканцем, іншого постійного житла він не має, тому строк, визначений ст.71 ЖК України переривався, звідси позов підлягає відмові в задоволенні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, з відповідача, сплачений позивачем судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити .

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ,тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлений 28.01.2023 року.

Суддя С.І. Вжещ