ЄУН №337/2589/23
Провадження № 2/337/1002/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивача адвоката Трачук Н.І., представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2023 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять:

встановити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали разом зі спадкодавцем, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у період часу з грудня 2021 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді від 15 червня 2023 року, після усунення недоліків згідно ухвали суду від 19 травня 2023 року, справу прийнято до розгляду, у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

10 липня 2023 року представник позивача адвокат Трачук Н.І. подала клопотання про витребування доказів у Приватного нотаріуса ЗМНО Спірідонової М.А. належним чином посвідчену копію спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того повідомила, що нею буде заявлено клопотання про допит позивачів в якості свідків та про виклик свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

11 липня 2023 року відповідач Запорізька міська рада в особі представника Оксани Кіп подала відзив, в якому вважала позовні вимоги не доведеними наявними у справі доказами, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 11 липня 2023 року витребувано у Приватного нотаріуса ЗМНО Спірідонової М.А. належним чином посвідчену копію спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витребувана інформація надана суду 26 липня 2023 року.

Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року у справі закрите підготовче провадження, призначено розгляду по суті. Встановлено наступний порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, а саме: заслухати вступне слово учасників, допитати позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якості свідків, допитати свідків зі сторони позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , після чого дослідити письмові докази.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , позивачка ОСОБА_2 і її представник адвокат Трачук Н.І. наполягали на задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 в содовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на ненадання стороною позивачів належних доказів, на підтвердження заявлених вимог.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що вони з сестрою проживали разом з тіткою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та надавали їй догляд і допомогу. Також вони забирали тітку до с. Астраханка, де ОСОБА_4 прожила з ними більше місяця (з грудня 2021 року по січень 2022 року). Потім їй стан здоров`я погіршився, і оскільки в селі не було хороших спеціалістів, вони відвезли тітку до Запоріжжя, де вона померла. До нотаріуса не звернулись, оскільки повинно було пройти пів року з дня смерті, реєстри були заблоковані через війну, а по телевізору казали, що строки продовжено. Про заповіт дізнались, коли робили ремонт в квартирі. У тітки чоловіка чи дітей не має.

З 2007 року по 2012 рік він навчався з ЗНУ, та проживав з тіткою, потім кілька років орендував окрему квартиру, до 2015 року, коли повернувся проживати до тітки, де живе і по цей час. В 2012-2013 році ОСОБА_4 захворіла, але ще могла себе обслуговувати. Десь з 2016 року стан її здоров`я погіршився, і їй була потрібна стороння допомога. Його сестра ОСОБА_2 до цього знімала квартиру у м. Запоріжжя, а в 2016 році також переїхала до тітки. Квартира у тітки однокімнатна. Сестра спала на дивані, тітка на кріслі-кроваті, а він на полу на матраці. Жили вони періодично у м.Запоріжжя, або їхали в с. Астраханка, де живе його мати сестра ОСОБА_4 .

Допитана в якості свідка позивачка ОСОБА_2 пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її тітка ОСОБА_4 , а в квітні 2023 року вони знайшли заповіт, за яким тітка залишила квартиру їй і брату. До цього вони проживали з тіткою і допомагали їй. Приблизно в 2013-2014 році тітка почала хворіти, спочатку легко, а тоді сильніше, і вони їй допомагали. Жили вони і в Запоріжжі, і в певні пори року в селі, залежно від того, де було комфортніше. Більшу частину часу жили у місті, а в селі місяців 5. Квартира у ОСОБА_4 була однокімнатна, на восьмому поверсі. Брату дістався надувний матрац, а їй з тіткою крісло-диван і ліжко. Також вони оплачували комунальні послуги за квартиру.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що в 2005 році, коли ще був студентом, він познайомився з ОСОБА_2 , та з 2011 року вони проживали в цивільному шлюбі спочатку в орендованій квартирі, потім в квартирі батьків. Знає, що ОСОБА_2 з братом ОСОБА_1 з 2016 року наглядали за тіткою і жили у неї. ОСОБА_2 більшість днів тижня проживала у тітки. В гостях у ОСОБА_4 по Героїв 93-ї бригади бував і особисто з нею знайомий. Знає, що ОСОБА_1 тоді спав на кухні. З 2022 року ОСОБА_2 знову проживає разом з ним.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є двоюрідним братом позивачів. Знає, що померла ОСОБА_4 проживала з родиною ОСОБА_7 , деякий час в с.Астраханка чи в своїй квартирі. ОСОБА_1 проживав у тітки поки навчався в університеті з 2007 по 2012 рік, а потім поки працював. Коли ОСОБА_4 почала хворіти, з нею жив ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 приходила. Потім жили втрьох. ОСОБА_2 жила тривалі і не тривалі періоди. Ще вона проживала з цивільний чоловіком ОСОБА_8 . Спілкувався він з ними десь 1-2 рази на місяць. В квартирі ОСОБА_4 останній раз був в 2020 році. Знає, що померла спала на дивані, сестра на кріслі-кушетці, а ОСОБА_9 на кухні.

Заслухавши пояснення учасників, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 роки у Хортицькому районі м. Запоріжжя (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №29). Причина смерті хронічна ішемія головного мозку (довідка форми №106/о №298 від 17.01.2022 року).

Згідно заповіту від 29 липня 2011 року, ОСОБА_4 , належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному.

До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися лише 29 квітня 2023 року.

29 квітня 2023 року приватний нотаріус ЗМНО Спірідонова М.А. відмовила ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 посилалися на те, що вони проживали разом із ОСОБА_4 з грудня 2021 року по 15 січня 2022 року.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість, окрім пояснень самих позивачів (хоч і в якості свідків), їх двоюрідного брата та цивільного чоловіка позивачки, суду не надано доказів на підтвердження такого факту.

Відповідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Однак у розглянутій справі були відсутні неупереджені свідки (в тому числі сусіди померлої ОСОБА_4 чи інші), які б підтвердили викладені у позові обставини. Також не було надано жодного документального підтвердження факту такого проживання, в тому числі актів про проживання, актів обстеження квартири, зазначення адреси: АДРЕСА_3 у позивачами як свого місця проживання в будь-яких документах, зокрема офіційних того періоду, тощо.

При цьому, пояснення самих лише свідків, не можуть підмити собою всі інші докази, виходячи з положень ч.2 ст. 78 ЦПК України.

Також жодними доказами належними доказами не підтверджено, що ОСОБА_4 хворіла і за станом свого здоров`я потребувала сторонньої допомоги та догляду.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, за наведених обставин, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не довели свій факт проживання разом з померлою ОСОБА_4 , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (ЄДРПОУ 04053915, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.206) про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 21 грудня 2023 року.

Суддя: Д.С. Бредун