ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9060/23
провадження № 2/753/5122/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Котвицького В.Л. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

У позовній заяві позивач зазначає, що вона є власницею 1/4 частини 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею - 47,8 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2021, що зареєстроване в реєстрі за № 2-105 відповідно до спадкової справи № 141/2020.

Власником інших частин вказаної квартири є ОСОБА_2 .

Відповідно до технічного паспорту, що виготовлене Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 29.12.2010, вказана квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 41,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 11, 9 кв.м, 2-а кімната - 11, 9 кв.м., 3-а кімната - 18,0 кв.м. Жилі кімнати в квартирі ізольовані.

Водночас, позивач із відповідачем не можуть дійти згоди про порядок користування квартирою, а також про пропорційний розподіл витрат на її утримання, зокрема сплати житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим існує необхідність щодо визначення порядку користування житловими кімнатами, а також приміщеннями загального користування, такими як коридор, кухня, вбиральня, ванна кімната, балкон.

У зв`язку з наведеним, позивач вказує на необхідність у встановленні порядку користування житловим приміщення, з чим вона змушена звернутися до суду за позовом, оскільки відповідно до закону кожен співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі неможливості виділу в натурі кожен співвласник має право на визначення порядку користування спільним майном.

Таким чином, позивач просить встановити порядок користування 3-х кімнатною квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею - 74.6 кв.м., житловою площею - 47.8 кв.м. наступним чином:

- у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату 11,9 кв.м.;

- у користування ОСОБА_2 залишити житлову кімнату площею 11,9 кв.м. та житлову кімнату площею 18,0 кв.м.;

- у загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити: коридор площею 19,0 кв.м., кухню площею 7,9 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., ванну кімнату площею 3,1 кв.м., балкон площею 1,5 кв.м.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі надсилались відповідачу на адресу її місця реєстрації, проте повернулись до суду без вручення адресату, з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить 1/4 частини 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею - 47,8 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2021, що зареєстроване в реєстрі за № 2-105 відповідно до спадкової справи № 141/2020.

Власником інших частин вказаної квартири є ОСОБА_2 відповідач у справі.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 29.12.2010, вказана квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 41,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 11, 9 кв.м, 2-а кімната - 11, 9 кв.м., 3-а кімната - 18,0 кв.м. Жилі кімнати в квартирі ізольовані.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з вимогами ст. 317, ч. 3 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач, будучи співвласником квартири, посилається на те, що вона з відповідачем не можуть дійти згоди про порядок користування спірною квартирою, а також про пропорційний розподіл витрат на її утримання, зокрема сплати житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим існує необхідність щодо визначення порядку користування житловими кімнатами, а також приміщеннями загального користування, такими як коридор, кухня, вбиральня, ванна кімната, балкон.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , є тим допустимим та законним способом захисту порушених прав та інтересів.

Так, відповідно до ст. 355 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Тобто, співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. При цьому поняття ж реальної частки, зокрема, може застосовуватися відповідно до ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників мас право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін можу бути виділено окрему частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду № 15 від 25.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною часткою власності, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , вказана квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 41,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 11, 9 кв.м, 2-а кімната - 11, 9 кв.м., 3-а кімната - 18,0 кв.м. Жилі кімнати в квартирі ізольовані.

Виходячи з викладеного, з врахуванням площі кімнат та їх розташування у спірній квартирі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, яка позбавлена рівних умов здійснення своїх прав, з урахуванням того, що вона є правомірним власником 1/4 частки у праві власності на спірну квартиру.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог відповідач до суду не надала.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 355, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином:

- у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату11,9 кв.м.;

- у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 11,9 кв.м. та житлову кімнату площею 18,0 кв.м.;

- у загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити: коридор площею 19,0 кв.м., кухню площею 7,9 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., ванну кімнату площею 3,1 кв.м., балкон площею 1,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Л. Котвицький