Справа № 472/630/22
Провадження №2/472/258/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"10" січня 2023 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Чаричанського П.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2022 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві позивач просить визнати автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель: FORD, рік випуску: 2002, колір: сірий, об`єм двигуна: 1388, тип кузова: хетчбек-в, VIN-код: НОМЕР_2 спільним майном подружжя та стягнути з ОСОБА_3 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошової компенсації 2/3 частини транспортного засобу.

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту, заборони відчуження та заборони дій пов`язаних з реєстрацією (перереєстрацією), зняттям з обліку автомобіля реєстраційний НОМЕР_1 , модель: FORD, рік випуску: 2002, колір: сірий, об`єм двигуна: 1388, тип кузова: хетчбек-в, VIN-код: НОМЕР_2 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позовній заяві, а також в заяві про забезпечення позову були відсутні докази належності спірного автомобіля відповідачу ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 07.12.2022 року про відкриття провадження було витребувано з територіальногоСервісного центру Міністерства внутрішніх справ 4844 інформацію щодо належності автомобіля.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви документами, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК. Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаним із предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що спірний автомобіль був спільно придбаний позивачем і відповідачем у шлюбі.

29 грудня 2022 року на адресу суду надійшла інформація від територіального Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ 4844, з якої вбачається, що згідно з Єдиним державним реєстром МВС станом на 17.12.2022 року автомобіль вже перереєстровано 04.10.2022 року в ТСЦ МВС №4841 на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що в клопотанні про забезпечення позову шляхом накладення арешту слід відмовити, оскільки, гр. ОСОБА_3 станом на 15.11.2022 року (день подачі позову до суду) не є власником автомобіля, так як 04.10.2022 р. даний автомобіль перереєстровано на гр. ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Глушич Інни Іванівни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту, заборони відчуження та заборони дій пов`язаних з реєстрацією (перереєстрацією), зняттям з обліку автомобіля реєстраційний НОМЕР_1 , модель: FORD, рік випуску: 2002, колір: сірий, об`єм двигуна: 1388, тип кузова: хетчбек-в, VIN-код: НОМЕР_2 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), 27.08.2022 року, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП.О. Чаричанський