Справа № 127/2-6208/09
Провадження № 22-ц/801/2346/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Собцевої А. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Федчишена С. А. в залі суду в місті Вінниці,

в справі № 127/2-6208/09 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині,

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з вказаною заявою, яку обґрунтувала тим, що 24.11.2009 Ленінським районним судом міста Вінниці було прийнято рішення у справі №2-6208/09 за позовом прокурора Замостянського району м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, вказаним рішенням: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 заборгованість за договором про іпотечний кредит №1333 від 11.01.2008 в сумі 1 002 403,10 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1 700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 19.05.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 заборгованості за договором про іпотечний кредит № 1333 від 11.01.2008 в сумі 1 002 403,10 грн.

У порядку виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 іпотечне майно - житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1200га, кадастровий номер :02:002:0255, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , було продано з прилюдних торгів, що підтверджується копією свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 16.07.2013, виданого приватним нотаріусом Вінницького районного округу Марунько О. Г. Продаж зазначеного майна було здійснено за 300 500 гривень. Тобто фактично існуюча сума боргу за договором про іпотечний кредит № 1333 від 11.01.2008 зменшилась на 300 500,00 грн. з 1 002 403,10 грн. до 701 903,10 грн.

Відповідно до свідоцтва по шлюб ОСОБА_3 15.03.2019 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 залишила прізвище чоловіка « ОСОБА_5 ». Однак 19.04.2023 ОСОБА_1 отримала постанову головного державного виконавця Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенка С. М. про відкриття виконавчого провадження № 71596351, відповідно до якої прийнято до виконання виконавчий лист Ленінського районного суду м. Вінниці, виданий 19.05.2010 у справі №2-6208-2009 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 1 002 403,10 грн.

З урахуванням викладеного просить визнати виконавчий лист б/н, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці 19.05.2010 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 у цивільній справі № 2-6208/09 за позовом прокурора Замостянського району м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України заборгованості в розмірі 300 500 гривень.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року заяву задоволено.

Визнано виконавчий лист б/н, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці 19.05.2010 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 у цивільній справі № 2-6208/09 за позовом прокурора Замостянського району м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_6 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 300 500 (триста тисяч п`ятсот) гривень.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зобов`язання боржників перед стягувачем припинилися частково на підставі отримання стягувачем грошових коштів внаслідок проданого майна на прилюдних торгах, що підтверджується наданими заявником та банком виписками по рахунку.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - АТ АТ «Ощадбанк», банк), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення в розмірі 300 500 грн - відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що уповноважений представник банку в судове засідання, яке призначено на 09 год. 30 хв. 12 вересня 2023 року, не з`явився з об`єктивних та поважних причин, зокрема з підстав оповіщення про «Повітряну тривогу» до початку судового засідання - 09 год 06 хв, при цьому оповіщення про «Відбій повітряної тривоги» відбувся об 09 год 38 хв. За таких обставин, на думку скаржника, суд першої інстанції повинен був врахувати, що уповноважений представник банку, при цьому і відсутності в матеріалах даної справи заяви/клопотання про відкладення розгляду справи або, про розгляд останньої за його відсутності, саме з об`єктивних і поважних причин не зміг з`явитися до суду, так само як і подати клопотання про відкладення судового розгляду з цих причин, а тому, за надзвичайної ситуації мав, все таки, вирішити питання про відкладення розгляду справи.

Зауважує, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не враховано фактичне отримання коштів AT «Ощадбанк» від реалізації іпотечного майна, яке відбулось виключно в межах виконавчого провадження по боржнику ОСОБА_2 .

Звертає увагу, що від реалізації арештованого майна стягувачу/банку органами державної виконавчої служби, в межах ВП 19694167, перераховано кошти у розмірі 232 170,94грн. При цьому, залишок нестягнутої суми боргу, склав 770 232,16 грн.

В свою чергу, зазначає, що при примусовому виконанні виконавчого документу, державний виконавець здійснює контроль за сумою стягнення не допускаючи подвійного стягнення.

В межах виконавчого провадження №71596351 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 квітня 2023 року) по боржнику ОСОБА_3 , AT «Ощадбанк» подано лист від 05.05.2023 №55/5.8-04/537 до Державної виконавчої служби (Третій відділ ДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ)), щодо повідомлення про здійснення часткового погашення боргу у розмірі 232 170,94 грн., в межах ВП 1969416 по боржнику ОСОБА_2 , із зазначенням залишку боргу за виконавчим листом у справі №2-6208-2009 від 19 травня 2010 року.

Таким чином, залишок боргу за рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 24 листопада 2009 року у справі №2-6208/09 (при примусовому виконанні, виконавчого листа №2-6208-2009 виданого 19.05.2010 Ленінським районним судом Вінницької області) складає 770 232,16 грн., що розраховується наступним чином: 1 002 403,10 - 232 170,94 = 770 232,16, де: 1 002 403,10 - сума боргу присуджена до стягнення; 232 170, 94 - сума коштів, яка надійшла до банку від реалізації майна.

На думку скаржника, місцевий суд, вирішуючи питання обсягу відповідальності за виконавчим документом по боржнику ОСОБА_6 , одночасно безпідставно вирішив питання по боржнику ОСОБА_2 . Так, згідно з рішенням суду, ОСОБА_3 відповідає по невиконаному зобов`язанню ОСОБА_2 перед банком солідарно, однак до суду звернулась виключно ОСОБА_6 з приводу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині розміру реалізації іпотечного майна.

АТ «Ощадбанк» вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу прийняв рішення та зменшив обсяг відповідальності ОСОБА_7 , в тому числі і по відношенню до ОСОБА_2 . Вказує, що є недопустимим змінювати загальний висновок і суть судового рішення, яке набуло законної сили, і на підставі якого вже був виданий виконавчий документ, при цьому, що боржником судове рішення за яким стягнуто солідарно заборгованість не оскаржувалось.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шиманський В. М. не визнав доводи апеляційної скарги, вказавши на їх безпідставність і на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Зокрема вказав, що 19.04.2023 ОСОБА_1 отримала постанову головного державного виконавця Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенка С. М. про відкриття виконавчого провадження № 71596351, відповідно до якої прийнято до виконання виконавчий лист Ленінського районного суду м. Вінниці, виданий 19.05.2010 у справі №2-6208-2009 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 1 002 403,10 грн. Банк у заяві про відкриття виконавчого провадження навмисно не зазначив, що частина боргу за кредитом повернута через проведення прилюдних торгів та продаж предмету іпотеки. Отже стягувач недобросовісно себе поводить по відношенню до боржника і єдиним способом захистити своє право було звернення до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині, оскільки хоч виконавчих листів було два по кожному із солідарних боржників, проте їх видано на виконання одного рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 24.11.2009 у справі № 2-6208/09.

Представник АТ «Ощадбанк» - адвокат Григоренко С. В. у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шиманський В. М. не визнав вимоги апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін

Інші учасники справи повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що 24.11.2009 Ленінським районним судом міста Вінниці було прийнято рішення у справі №2- 6208/09 за позовом прокурора Замостянського району м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, вказаним рішенням: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 заборгованість за договором про іпотечний кредит №1333 від 11.01.2008 в сумі 1 002 403,10 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1 700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

19.05.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 заборгованість за договором про іпотечний кредит №1333 від 11.01.2008 року в сумі 1 002 403,10 грн.

У порядку виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 іпотечне майно, - житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1200га, кадастровий номер :02:002:0255, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , було продано з прилюдних торгів, що підтверджується копією свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 16.07.2013, виданого приватним нотаріусом Вінницького районного округу Марунько О. Г. Продаж зазначеного майна було здійснено за 300 500 гривень.

Тобто фактично існуюча сума боргу за договором про іпотечний кредит №1333 від 11.01.2008 року зменшилась на 300 500, 00 грн. з 1 002 403,10 грн. до 701 903,10 грн.

У відповідності до свідоцтва по шлюб ОСОБА_3 15.03.2019 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 залишила прізвище чоловіка « ОСОБА_5 ».

19.04.2023 року ОСОБА_1 отримала постанову головного державного виконавця Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального Управління Міністертсва юстиції (м. Київ) Дзюбенка С. М. про відкриття виконавчого провадження №71596351, відповідно до якого прийнято до виконання виконавчий лист Ленінського районного суду м. Вінниці виданий 19.05.2010 року у справі №2-6208-2009 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 1 002 403,10 грн.

Не погоджуючись із сумою боргу зазначеною у постанові про відкриття виконавчого провадження №71596351 відносно боржника, ОСОБА_6 подала до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення.

Керуючись нормами статті 432 ЦПК України, частини першої статті 598 ЦК України, суд дійшов до висновку, що зобов`язання боржників перед стягувачем припинилися частково на підставі отримання стягувачем грошових коштів внаслідок проданого майна на прилюдних торгах, що підтверджується наданими заявником та банком виписками по рахунку.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 24 листопада 2009 року у справі №2-6208/09 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за договором про іпотечний кредит №1333 від 11.01.2008 в сумі 1 002 403,10 грн. та на його виконання видано виконавчий лист по боржнику ОСОБА_3 , та в порядку виконання рішення від 24 листопада 2009 року іпотечне майно було реалізовано за 300 500,00 грн. з прилюдних торгів 16.07.2013 згідно з свідоцтвом про придбання нерухомого майна.

Натомість, при постановленні оскаржуваної ухвали судом не враховано фактичне отримання коштів AT «Ощадбанк» від реалізації іпотечного майна, яке відбулось виключно в межах виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_2 ..

У період з 2010 по 2023 роки на примусовому виконанні перебували та перебувають виконавчі листи у справі №2-6208-09 від 19 травня 2010 року, видані Ленінським районним судом м. Вінниці щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, в межах виконавчого провадження №19694167 по боржнику ОСОБА_2 , відповідно до протоколу ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» Вінницька філія за №28/092/13/А-1 від 09 липня 2013 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, що є власністю фізичної особи ОСОБА_2 , було реалізовано житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий № :02:002:0255, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (іпотечне майно) за продажною ціною 300 500,00 грн (а.с.119).

Від реалізації даного майна стягувачу/банку органами державної виконавчої служби, в межах ВП 19694167, перераховано кошти у розмірі 232 170,94 грн, при цьому, залишок нестягнутої суми боргу, склав 770 232,16 грн, що підтверджується, постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувану ВП №19694167 від 26 вересня 2013 року, випискою рахунку № НОМЕР_1 (UAH) ОСОБА_2 за період з 11.01.2008 - 31.12.2016 (а.с. 77-83, 120).

Отже при примусовому виконанні виконавчого документу, державний виконавець здійснює контроль за сумою стягнення не допускаючи подвійного стягнення.

Так, згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

В межах виконавчого провадження №71596351 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 квітня 2023 року) по боржнику ОСОБА_3 , AT «Ощадбанк» подано лист від 05.05.2023р. №55/5.8-04/537 до Державної виконавчої служби (Третій відділ ДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ)), щодо повідомлення про здійснення часткового погашення боргу у розмірі 232 170,94 грн., в межах ВІН 969416 по боржнику ОСОБА_2 , із зазначенням залишку боргу за виконавчим листом у справі №2-6208-2009 від 19 травня 2010 року.

Особливості звернення стягнення на заставне майно врегульовані статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною п`ятою статті 51 цього Закону, за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставного майна, здійснюються відрахування передбаченні пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставне майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно пунктів 1 і 2 частини першої статті 45 даного Закону, розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: у першу чергу повертається авансовий внесок стягувана на організацію та проведення виконавчих дій; у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача.

В забезпечення належного виконання грошових зобов`язань ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит від 11 січня 2008 року №1333, було укладено договір поруки від 11 січня 2008 року №631 між банком та ОСОБА_3 .

Як вбачається із заочного рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 24 листопада 2009 року у справі №2-6208/09 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за договором про іпотечний кредит №1333 від 11.01.2008 року на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором іпотечного кредиту в сумі 1 002 403,10 грн.

19 травня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці щодо боржника ОСОБА_3 видано виконавчий лист №2-6208-2009 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за договором про іпотечний кредит №1333 від 11.01.2008 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором іпотечного кредиту в сумі 1 002 403,10 грн.

Зазначений виконавчий лист по боржнику ОСОБА_2 неодноразово пред`являвся до виконання протягом 2010-2023 років.

Однак, суд першої інстанції, вирішуючи питання обсягу відповідальності за виконавчим документом по боржнику ОСОБА_6 , одночасно безпідставно вирішив питання по боржнику ОСОБА_2 .

Так, згідно з рішенням суду, ОСОБА_3 відповідає по невиконаному зобов`язанню ОСОБА_2 перед банком солідарно, однак до суду звернулась ОСОБА_6 з приводу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині розміру реалізації іпотечного майна.

Разом з тим, сам позичальник - ОСОБА_2 , до суду не звертався про вирішення питання визнання виконавчого листа №2-6208-2009 виданого 19.05.2010 Ленінським районним судом Вінницької області таким, що не підлягає виконанню, зокрема в цій частині.

Також, поза увагою місцевого суду залишились та обставина, що на примусовому виконанні в органах ДВС перебувають два окремі виконавчі провадження. Одне виконавче провадження №71596351 перебуває на виконанні у Третьому відділі ДВС у місті Вінниці про стягнення боргу в розмірі 1 002 403,10 грн. з боржника ОСОБА_8 , а інше виконавче провадження №71680603 перебуває на виконанні у Першому відділі ДВС у м. Вінниці про стягнення боргу в розмірі 1 002 403,10 грн., але вже з іншого боржника - ОСОБА_2 .

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд прийняв рішення та зменшив обсяг відповідальності ОСОБА_7 , в тому числі і по відношенню до ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, боржником не наведено обґрунтованих підстав для визнання виконавчого документа в частині таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, ОСОБА_2 як солідарний боржник не звертався з аналогічними вимогами про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині розміру реалізації іпотечного майна.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок, боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (частина четверта статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Законом України «Про виконавче провадження» саме на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду.

Навіть якщо Закон України «Про виконавче провадження» не вимагає від виконавця перевірки фактичного виконання судового рішення після надходження від стягувача відповідного повідомлення про це, то у будь-якому випадку функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду покладено саме на виконавця, який зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, чинне законодавство не позбавляє сторону виконавчого провадження звернутися до суду з вимогою визнати відмову державного виконавця у здійсненні перерахунку розміру заборгованості протиправною та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості.

Частиною першою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України (заява № 46144/99), Іммобільяре Саффі проти Італії (заява № 22774/93), Ромашов проти України, Дубенко проти України та ін.

Отже ОСОБА_1 не довела наявність правових підстав для визнання виконавчого листа б/н, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 19.05.2010 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 у цивільній справі № 2-6208/09, таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_6 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 300 500, тому її звернення до суду є передчасним.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відтак боржник за виконавчим документом зобов`язаний звернутись до державного виконавця із наданням доказів здійснення виконання, часткового виконання, погашення боргу для врахування останнім їх розміру при здійсненні заходів примусового виконання.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та помилково дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого документа в частині таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374, пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення заборгованості в розмірі 300 500 грн.

Згідно з частиною першою статті 141, пункту «в» частини першої статті 382 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь банку стягується судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 684 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення заборгованості в розмірі 300 500 (триста тисяч п`ятсот) гривень - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк», , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

В. В. Сопрун