ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/159/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4872/21 Категорія: 301030000 Єщенко О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретарПопова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.11.2022 (повний текст складено 15.11.2022, суддя в суді першої інстанції Єщенко О.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про недійсність договору дарування майнових прав,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, яким просив визнати договір дарування майнових прав на 1/6 частку житлового будинку, мотивуючи про те, що він має майнові права на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , а майнові права на іншу частину будинку належать ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим учасникам згідно з довідкою бюро технічної інвернатизації про правову реєстрацію будинку. Правова форма приватна власність, вид права власності спільна часткова, що здійснюється сторонами (учасниками) спільно за одноголосною згодою, рішенням суду чи іншим порядком, встановленим Цивільним кодексом. За спільними зобов`язаннями учасники відповідають солідарно і між ними діє певний порядок користування спільним майном. Але в даний час порядок порушений, так як один учасник переоформив від свого імені частку майнових прав сторонній особі. 29.08.2017 був укладений договір дарування майнових прав на 1/6 частку на ім`я ОСОБА_2 , яка діє на замовлення іноземних хасидських інвестфондів. Він не погоджується на цей намір і умови передачі, ні він, ні інші співвласники не були повідомлені, тому правочин є недійсним, а ОСОБА_2 не вважається повноправним учасником спільного будинку.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.11.2022 у задоволенні позовних вимог у справі відмовлено. Суд зазначив, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача при укладенні оспорюваного ним правочину, зокрема, що відповідач не мала правових підстав для оформлення договору дарування майнових прав на 1/6 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач 12.12.2022 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, просить рішення у справі скасувати та залишити позов без розгляду для повторного звернення до суду. Вказує, що предметом позову у даній справі є відступлення частки у спільному майні. Зазначає, що він мешкає по АДРЕСА_1 в садибу (будинок на 5 квартир, земельна ділянка, інженерні мережі та ін.), що являється для співвласників статутним капіталом відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності. Тому при відступленні частки іншим особам необхідно підписати Протокол про одноголосну згоду співвласників і Акт приймання-передачі про склад частки згідно балансу, чого договір дарування від 29.08.2017, укладений на ім`я ОСОБА_2 не містить. Частка фактично не передана, обдарована не набула прав попередника і не вважається повноправним учасником спільного майна, а договір є недійсним. Суд його докази не врахував і не зобов`язав відповідача надати пояснення. Вважає, що позов мав бути залишений без розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Уманського виробничого підрозділу Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації за № 7084488 від 22.04.2005 ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 27.05.1994 належить 1/6 частина, ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 27.05.1994 належить 1/6 частина, ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.1989 належить 1/10 частина, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.09.1998 належить 13/100 частин, ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 19.08.2004 належить 61/300 частина, ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 13.11.2003 належить 233/1000 частин будинку по АДРЕСА_1 .

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує про те, що 29.08.2017 був укладений договір дарування майнових прав на 1/6 частку на ім`я ОСОБА_2 . Про цей намір і умови передачі, ні він, ні інші співвласники не були повідомлені, тому правочин є недійсним, а ОСОБА_2 не вважається повноправним учасником спільного будинку.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають таку правову регламентацію.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами права визначено способи захисту прав та інтересів і цей перелік не є вичерпним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням викладеного вище, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, позивач вказував, що 29.08.2017 був укладений договір дарування майнових прав на 1/6 частку на ім`я відповідача без повідомлення його та інших співвласників житлового будинку, чим порушено його право.

При цьому з обставин справи вбачається, що між сторонами, як співвласниками нерухомого майна, відсутні будь-які угоди про поділ цього майна чи про встановлення порядку користування ним.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Пунктом 6 вказаної постанови Пленуму ВСУ визначено, що, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в цій справі про те, що не надання позивачем належних та допустимих доказів обставин, на які посилається ОСОБА_1 , зокрема, на те що, відповідач ОСОБА_2 не мала правових підстав для оформлення договору дарування майнових прав на 1/6 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , а відтак правочин не є чинним й ОСОБА_2 не вважається повноправним учасником спільного будинку, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в підтвердження своїх вимог.

При цьому, в апеляційній скарзі скаржник просить на підставі ст. 257 ЦПК України залишити позов без розгляду, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції мотивовано ненаданням доказів, отже суд мав залишити позов без розгляду.

Такі доводи скаржника апеляційний суд оцінює критично.

Підстави для залишення позову без розгляду визначені ст. 257 ЦПК України та їх перелік є вичерпним. Пункт 8 вказаної статті передбачає повноваження районного суду постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений законом строк.

За матеріалами справи встановлено, що за позовною заявою ОСОБА_1 за наслідками перевірки відповідності форми та змісту поданої ним позовної заяви вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України судом першої інстанції постановлено ухвалу від 18.11.2021 про прийняття до розгляду та відкриття позовного провадження у даній справі.

При цьому обов`язком позивача є надання до позовної заяви всіх наявних у нього доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 5 ст. 177 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ЦПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору у аспекті їх достатності для вирішення спору у справі.

В протилежному випадку суд, при вирішенні питання про відкриття провадження за позовом, передчасно надавав би оцінку заявленим вимогам по суті, що нормами процесуального права на передбачено. Відповідна компетенція суду виникає тільки на стадії ухвалення рішення по суті спору ст. ст. 264, 265 ЦПК України.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.11.2022 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Так як скаржника звільнено від сплати судового збору згідно положень п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як особу з інвалідністю І групи, витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції слід віднести на рахунок державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.11.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про недійсність договору дарування майнових прав залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 10.01.2023.

Суддя-доповідач

Судді