КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18грудня 2023 року місто Київ.

Справа 755/16732/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11890/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

розглянув в письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Каплі Юлії Сергіївни в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року (ухвалене у складі судді Романишеної І. П., повне судове рішення складено 31 травня 2023 року)

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» завдані збитки у розмірі 63 679,70 грн та сплачений по справі судовий збір в розмірі 2270 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 вересня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №416а20ц, належного страхувальнику транспортного засобу «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхувальнику страхове відшкодування.

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Здолбунівській в м. Києві скоїв зіткнення з автомобілем «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби одержали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбачених ст. 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення.

Власник пошкодженого автомобіля «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 звернувся до страховика із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату суми страхового відшкодування, яка була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 121 451,50 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на дату ДТП була застрахована в АТ «Просто-Страхування» згідно полісу №АР4939034, розмір страхового відшкодування за даним полісом складає 51 771, 80 грн. Згідно ст.ст.22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», АТ «Просто-Страхування» відшкодувала ПРАТ СК «АРКС» страхове відшкодування в розмірі 51 771,80 грн. Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 63679,70 грн. Таким чином, в розумінні ст.ст.993, 1187, 1194 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Заочним рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким заочним рішення, Капля Ю. С. в інтересах АТ «СК «АРАКС» 13 червня 2023 року, згідно поштової відмітки, направила на адресу Шевченківського районного суду міста Києва апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, висновки суду, що мають значення для справи не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що у матеріалах справи наявний витяг з полісу відповідача, а також документи по прямому врегулюванню, а саме копія страхового акту та розрахунку страхового відшкодування по договору ПВЗ, дані докази належним чином підтверджують суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, який підлягає відшкодуванню страховою компанією відповідача згідно із Законом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2023 року для розгляду даної справи визначено склад колегії головуючий суддя - Желепа О.В. суддів: Немировська О.В., Мазурик О.Ф.

28 червня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження у даній справі та встановлено учасникам справи строк для подачі ними відзиву на апеляційну скаргу в п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали.

Від відповідачів відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що договір обов`язкового страхування за полісом в матеріалах справи відсутній, за таких обставин суд позбавлений можливості перевірити чи був перевищений ліміт відповідальності за даним Договором. При цьому, позивач не повідомляв про труднощі у наданні цього доказу суду. Також, представником позивача не заявлялось клопотання про витребування відповідного договору укладеного відповідачем з ПАТ «Просто Страхування».

Також, суд критично віднісся до доводів представника позивача про те, що страховою компанією відповідача було відшкодовано 57 771,80 грн. страхового відшкодування, оскільки матеріали справи не містять щодо цього жодних належних та допустимих доказів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна зробити висновок про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відмовляючи у задоволенні позову суд вважав встановленими такі обставини, 21 вересня 2020 року між ПАТ «СК «АРКС», та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №416а20ц, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.20-27).

12 квітня 2021 року в м. Києві по вул. Здолбунівській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль пошкоджений (а.с.14-17).

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні ДТП(а.с.18-19).

15 квітня 2021 року до ПАТ «СК «АРКС» звернувся страхувальник ОСОБА_2 за договором добровільного страхування наземного транспорту № 416а20ц, із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Вказана заява була розглянута, пошкодження автомобіля «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок ДТП визнано страховим випадком у зв`язку з чим, на підставі акта огляду транспортного засобу від 15 квітня 2021 року ремонтної калькуляції №1.003.21.0 від 29 квітня 2021 року, рахунку № С000074223 від 19 квітня 2021 року; висновку експерта №247-1/21 за результами проведення додаткового авто-товарознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту від 05 травня 2021 року, страхового акта №ARX2772505 від 11 травня 2021 року та № ARX2772506 від 11 травня 2021 року; розраховано страхове відшкодування на суму 121451,50 грн.

ПрАТ «СК «Аркс», відповідно до своїх зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №416а20ц від 21 вересня 2020 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 57771,80 грн. та 63679,70 грн. на рахунок ТОВ «Автолайф центр», що підтверджується платіжними дорученнями № 778368 від 12 травня 2021 року та № 778250 від 12 травня 2021 року (а.с. 45,48).

Відповідно до частин 1-2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно полісу №АР4939034, який діяв станом на 12 квітня 2021 року транспортний засіб «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 застрахований у АТ «ПРОСТО-Страхування» (а.с. 49).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що АТ «ПРОСТО-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування саме в сумі 57771,80 гривень або в будь-якій іншій сумі, а також, що позивач звертався до страховика відповідача із такими вимогами.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність розміру страхового відшкодування, що сплачено страховиком відповідача, а отже безпідставності вимог щодо стягнення із відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи містять копію платіжного доручення про сплату страхового відшкодування до договору ПВЗ, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вбачається з платіжного доручення №778250 від 12 травня 2021 року (а.с. 45) платником вказано саме ПрАТ «СК «Аркс», а отже вказане платіжне доручення не підтверджує здійснення виплати АТ «ПРОСТО-Страхування» страхового відшкодування на користь позивача.

Крім того, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити дійсний ліміт відповідальності ОСОБА_1 згідно полісу №АР4939034, оскільки наявний в матеріалах справи документ не містить таких даних.

В матеріалах справи також наявний висновок експерта, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, застрахованого за договором добровільного страхування позивачем з урахуванням фізичного зносу деталей, що підлягали заміни складає 65042 грн.18 коп. Чому позивач погодився на сплату йому від СК "Просто страхування", в якій застрахована цивільна відповідальність винного водія суми лише в розмірі 57 771грн. 80 коп. та за відсутності доказів перерахування позивачу коштів від СК "Просто страхування", саме в такому розмірі, а не в більшому, як передбачено у висновку експерта, районний суд дійшов вірного висновку, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а ініціатива щодо витребування доказів, які були відсутні у позивача, від останнього до суду не надходила, тому саме через недоведеність заявлених позовних вимог, позивачу було відмовлено в задоволенні позову.

Посилання представника позивача на те, що від відповідача до суду заперечень не надходило, колегія суддів не приймає, оскільки позивач погодився на ухвалення заочного рішення, справу вирішено за відсутності відповідача, тому суд вірно послався на висновок Великої Палати в Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, згідно якого принцип змагальності втрачає сенс, якщо суд буде вважати доведеною обставину, вказану однією зі сторін, до поки вона не буде спростована іншою стороною.

Інші доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду.

При вирішенні вказаної справи районним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги, а відповідно і для перерозподілу судових витрат.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Каплі Юлії Сергіївни в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2023 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

О. В. Немировська