Справа № 279/4630/22
Провадження № 2/279/75/23
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

10.01.2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., по цивільній справі № 279/4630/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення.

10.11.2022 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник Міністерства Оборони України в підготовче судове засідання не прибув.

20.12.2022 року на адресу суду надійшло клопотання Міністерства Оборони України про закриття провадження у цивільній справі на підставі ч.1 ст.255 ЦПК України.

Подане клопотання обгрунтовано тим, що суть позовних вимог пов`язана з публічно-правовими відносинами позивача з державою, тому даний спір не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. Вважає, що аналогічний висновок наведений Верховним Судом у постанові від 23.05.2022 року у справі №539/4118/19.

Провівши підготовче засідання, згідно положень ст.197 ЦПК України, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачем порушено спір про встановлення факту, що має юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, які розглядає суд в порядку цивільного судочинства, наведений у ст.315 ЦПК України.

Частина 6 статті 294 ЦПК України вказує на те, що в разі наявності спору про право , спір про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає розгляду в позовному провадженні.

Виходячи з предмету спору, який носить приватноправовий характер, суб`єктного складу сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Посилання Міністерства оборони України на постанову Верховного суду від 23.05.2022 року у справі №539/4118/19 є помилковим, оскільки висновки суду зроблені стосовно іншої правової ситуації.

Додаткових доказів та інших клопотань від сторін не надійшло. Відповідачами відзив на позовну заяву не подано.

Керуючись ст.200, 255, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Міністерства оборони України про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України відмовити.

Підготовче провадження закрити та призначити справу до судового розгляду по суті.

Судове засідання призначити на 11:00 годин 01.03.2023 року, про що повідомити сторони.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Шульга