Справа № 333/1206/22
Провадження № 2/333/349/23
16 січня 2023 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд Запорізької області
в складі: головуючого - судді Михайлової А.В.,
з участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19 серпня 2020 року ОСОБА_3 позичив ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, а відповідач зобов`язався щомісяця, починаючи з 05 жовтня 2020 року, сплачувати грошові кошти в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Відповідач зобов`язався повернути суму позики в строк до 31 липня 2021 року. Однак, відповідач ухилився від виконання взятого на себе зобов`язання та у зазначений термін грошей не повернув, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15 000 грн.
Ухвалою судді Комунарського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2022 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подав.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно договору позики від 19.08.2020 року, ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_5 кошти у розмірі 15 000 грн, які зобов`язався повернути до 31.07.2021 року.
Відповідно до розписки від 19.08.2020 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 позику у розмірі 15 000 грн.
Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності зі ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Наявні у матеріалах справи договір позики та розписка від 19.08.2020 року є борговими, у договорі чітко зазначено про одержання ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 15 000 грн. саме як позики та обов`язок повернути такі кошти в строк до 31.07.2021 року.
Оскільки відповідач грошові кошти отримані в борг не повернув, то кредитор вправі ставити питання про стягнення таких коштів, а також сум, передбачених ст. 549-552, 625 ЦК України у судовому порядку.
Відповідно до 5.1 встановлено, що відповідно до чинного законодавства України у випадку прострочення терміну виконання зобов`язання по поверненню позики Позичальник зобов`язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу.
Згідно з п. 5.2. договору позики від 19.08.2020 р. за несвоєчасне повернення коштів позики Позичальник сплачує Позикодавцю пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі 0,5% від суми позики за кожний день затримання повернення позики.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми позову, суму неустойки позивач визначив як 0,5% від суми позики розміром 22 500 грн., а також розрахував інфляційні втрат, які складають за період з 05.10.2020 по 31.07.2020 2035,95 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає його вірним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Крім того, вказаний розрахунок, з урахуванням засад змагальності, не був спростований відповідачем належними та допустимими доказами, а тому суд вважає за можливе покласти його в основу судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений останнім при пред`явленні позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 280 ЦПК України, ст.ст.11, 526, 625, 1048-1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики у розмірі 15 000 (пятнадцять тисяч) грн., пеню у розмірі 22 500 (двадцять дві тисячі пятсот) грн., та інфляційні витрати у розмірі 2035,96 та судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя А.В.Михайлова