ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8878/23 Справа № 215/2268/22 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Тимченко О.О.,

суддів - Зубакової В.П.,Остапенко В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 215/2268/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант», ОСОБА_2 про стягнення некомпенсованої частини завданого збитку, заподіяного за результатами дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2023 року, (суддя Коноваленко М.І.), ухваленого в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 07 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 28 грудня 2021року в Тернівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області біля електроопори № 283 по вул. Івана Сірка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2022 винним у ДТП визнаний ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ТзДВ СК «Альфа Гарант» (поліс АР). ТзДВ СК «Альфа Гарант» яка, після перемовин, через чотири місяця виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 63435,00 грн. , але цю суму він вважає недостатньою, оскільки у ТзОВ`Авто» був оглянутий належний йому пошкоджений ТЗ та відповідно до калькуляції №650 від 09.03.2022 вартість відновлювального ремонту без ПДВ склала 170 637грн., з ПДВ 205 964грн., а згідно з висновком експерта від 02.02.2023, сума матеріального збитку, заподіяна пошкодженням його автомобіля, становить 135 468,54 грн..

Просить суд стягнути зі страхової компанії різницю між лімітом страхового відшкодування та виплаченою сумою, з вирахуванням франшизи, витрат на евакуатор пошкодженого ТЗ, індексу інфляції у загальній сумі 70,790, 75 грн. та стягнути з ОСОБА_2 , як особи, винної у вчиненні ДТП, різницю між сумою завданого матеріального збитку та сумою максимального ліміту страхового відшкодування, з врахуванням франшизи, у розмірі 13 468,54 грн. моральної шкоди у розмірі 9750,00 грн., а також з обох відповідачів 12 556грн. судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 468,54грн., франшизу у розмірі 2 500,00 грн., моральної шкоду в сумі 4 000 грн. та судові витрати в сумі 10 992,40 грн., а всього 22 960,94 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення щодо вимоги про стягнення некомпенсованої частини завданого збитку, заподіяного за наслідками ДТП з ТДВ СК «Альфа Гарант» мотивоване тим, що у даному випадку, обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 28.12.2021 за участю автомобіля, забезпеченого полісом ОСЦПВВНТЗ, несе страхова компанія ТДВ СК «Альфа Гарант». При цьому, незгода позивача із виплаченою сумою страхового відшкодування не створює підстав для виникнення обов`язку Відповідача-1 відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Крім того, на момент здійснення страхового відшкодування позивач мав уявлення про приблизний розмір матеріальної шкоди оскільки здійснював ремонт автомобіля, а тому позивач мав можливість оскаржити рішення страхової компанії щодо визначення суми страхового відшкодування відповідно до пункту 36.7 Закону. Тому, на думку суду, позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав, що є підставою для відмови у позові в цій частині позовних вимог. Щодо вимоги стягнення некомпенсованої частини завданого збитку, заподіяного за результатами ДТП з ОСОБА_2 суд мотивував рішення тим, що оскільки цивільна-правова відповідальність Відповідача-2, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована, і виплачена Відповідачем-1, сума страхового відшкодування позивачем не оспорена, але фактичний розмір завданої шкоди у розмірі 135 468,54 грн., який встановлено висновком експерта, вийшов за межі ліміту страхової суми, передбаченої Договором ОСЦПВВНТЗ, тому суд вважає, що позовні вимоги до Відповідача-2, щодо стягнення матеріального збитку підлягають частковому задоволенню у розмірі 5468,54 грн. Щодо вимоги стягнення франшизи за договором страхового відшкодування суд зазначив, що ОСОБА_2 є особою, відповідальною за завдані збитки. Його цивільно-правова відповідальність була застрахована Полісом ОСЦПВВНТЗ №АР/7501803 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ СК «Альфа Гарант». За умовами полісу, розмір франшизи, на яку зменшується страхове відшкодування, становить 2500,00 грн. і саме ця сума має бути компенсована позивачу відповідачем-2. Щодо вимоги стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди суд врахував конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, вину відповідача-2 в заподіянні цієї шкоди, суттєвість вимушених змін в житті позивача, суд вважав, що належною, розумною, справедливою компенсацією спричиненої моральної шкоди є сума у розмірі 4000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість рішення, неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильність встановлених обставин, поверхневе дослідження та юридичну необґрунтованість доказів, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 вартість матеріальної шкоди у розмірі 70 790,75 грн. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі 13 468,54 грн., моральну шкоду - 9 750,00 грн., судові витрати 14 069,60 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно звинуватив позивача, що він у судовому порядку не оскаржував суму страхового відшкодування, яка була йому виплачена. С3уд не надав належної правовї оцінки тому факту, що страхова компанія тривалий час на направляла йому розрахунок аварійного комісара про суму відшкодування, тому часткова, менш 50% сума відшкодування, не може вважатися належним виконанням обов`язків страховою компанією. Суд безпідставно в своєму рішення визнав реальну вартість матеріальної шкоди визначеної судовим експертом. Не погоджується з розміром стягнутої матеріальної та моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 .

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ТДВ «СК «Альфа-Гарант», в інтересах якого діє Шпак М.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно до якого вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими. Відповідачем було виплачено на вказаний позивачем банківський рахунок страхове відшкодування у розмірі 63 435,61 грн. Незгода позивача із визначеною сумою страхового відшкодування не створює підстав для виникнення обов`язку відповідача відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і виплаченою сумою страхового відшкодування. Позивачем не доведено, що всі ті ремонтні роботи, які зазначені у розрахунках, відносяться у повному обсязі до пошкоджень, що біли отримані безпосередньо в ДТП 28 грудня 2021 року. Просить рішення суду залишити без змін, відмовити у задоволенні в частині позовних вимог до відповідача ТОВ «СК «Альфа-Гарант».

Від ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що 28.12.2021 о 08.20 год., в м. Кривому Розі, Тернівського району біля електроопори № 283 по вул.Івана Сірка водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завчасно не зайняв відповідне крайнє положення, не переконався в безпеці свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку у лівій смузі. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2022 ОСОБА_2 визнанно винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.10).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 28.12.2021 була застрахована в ТДВ СК «Альфа Гарант» за полісом №АР/7501803 /а.с.82/.

30.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа Гарант» із повідомленням про подію та заявою про виплату страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ №АР/7501803 та /а.с.83-84/.

Аварійним комісаром ОСОБА_3 08.02.2022 складено Протокол огляду транспортного засобу «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким визначено пошкодження автомобіля. При огляді був присутній потерпілий ОСОБА_4 , про що свідчить підпис /а.с.86-88/.

Згідно з наданої ТДВ СК «Альфа Гарант» консультації 60-Д/10,04 про вартість матеріального збитку від 17.02.2022 року, розмір збитку становить 65935,61 грн. /а.с.89-92), ця сума зменшена на суму франшизи (2500,00 грн.).

Платіжним дорученням № 28844 від 07.06.2022 ТДВ СК «Альфа Гарант» перерахувала 63435,60грн. на рахунок потерпілого, відкритий ним в АТ«ПРАВЕКС БАНК», номер якого він повідомив у своїй заяві від 30.01.2022 /а.с.84/.

02.02.2023 судовим експертом Рейнюк О.В. складено висновок експерта № 02/22, згідно з яким сума матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 135468,54 грн. /а.с.129-140/.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що у даному випадку, обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 28.12.2021 за участю автомобіля, забезпеченого полісом ОСЦПВВНТЗ, несе страхова компанія ТДВ СК «Альфа Гарант». При цьому, незгода позивача із виплаченою сумою страхового відшкодування не створює підстав для виникнення обов`язку Відповідача-1 відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Крім того, на момент здійснення страхового відшкодування позивач мав уявлення про приблизний розмір матеріальної шкоди оскільки здійснював ремонт автомобіля, а тому позивач мав можливість оскаржити рішення страхової компанії щодо визначення суми страхового відшкодування відповідно до п.36.7 Закону. Тому, на думку суду, позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав, що є підставою для відмови у позові в цій частині позовних вимог. Щодо вимоги стягнення некомпенсованої частини завданого збитку, заподіяного за результатами ДТП з ОСОБА_2 суд мотивував рішення тим, що оскільки цивільна-правова відповідальність Відповідача-2, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована, і виплачена Відповідачем-1, сума страхового відшкодування позивачем не оспорена, але фактичний розмір завданої шкоди у розмірі 135468,54 грн., який встановлено висновком експерта, вийшов за межі ліміту страхової суми, передбаченої Договором ОСЦПВВНТЗ, тому суд вважає, що позовні вимоги до Відповідача-2, щодо стягнення матеріального збитку підлягають частковому задоволенню у розмірі 5468,54 грн. Щодо вимоги стягнення франшизи за договором страхового відшкодування суд зазначив, що ОСОБА_2 є особою, відповідальною за завдані збитки. Його цивільно-правова відповідальність була застрахована Полісом ОСЦПВВНТЗ №АР/7501803 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ СК «Альфа Гарант». За умовами полісу, розмір франшизи, на яку зменшується страхове відшкодування, становить 2500,00 грн. і саме ця сума має бути компенсована позивачу відповідачем-2. Щодо вимоги стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди суд врахував конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, вину відповідача-2 в заподіянні цієї шкоди, суттєвість вимушених змін в житті позивача, суд вважав, що належною, розумною, справедливою компенсацією спричиненої моральної шкоди є сума у розмірі 4000 грн.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі неможливо з наступних підстав.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частини 1 статті 5 ЦПК України).

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Конституційним Судом України у Рішенні від 01 грудня 2004року №18-рп/2004 року надано тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.10).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи ( обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон N 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону N 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язані ним є страховик).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 28.12.2021 була застрахована в ТДВ СК «Альфа Гарант» за полісом №АР/7501803 (а.с.82).

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування завданих йому збитків: в межах лімітів відповідальності страховика за рахунок ТДВ «СК «Альфа-Гарант», а у випадку, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (регламентної виплати) - за рахунок винної особи в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

02 лютого 2023 року судовим експертом Рейнюк О.В. складено висновок експерта № 02/22, згідно з яким сума матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 135 468,54 грн. (а.с.129-140).

Згідно з наданої ТДВ СК «Альфа Гарант» консультації 60-Д/10,04 про вартість матеріального збитку від 17.02.2022 року, розмір збитку становить 65935,61 грн. ця сума зменшена на суму франшизи (2500,00 грн.).

Платіжним дорученням № 28844 від 07.06.2022 ТДВ СК «Альфа Гарант» перерахувала 63435,60 грн. на рахунок потерпілого, відкритий ним в АТ«ПРАВЕКС БАНК», номер якого він повідомив у своїй заяві від 30.01.2022 (а.с.84).

Згідно полісу № АР/7501803 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн., франшиза - 2500 грн. (а.с. 82).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що зібраними у справі доказами встановлено факт настання страхового випадку, причини та обставини його настання, звернення до Страховика за відшкодуванням, а також розмір заподіяної шкоди, що підтверджений висновком експерта, та часткове відшкодування страховиком суми матеріальних збитків, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» матеріальної шкоди, однак, наводить власний розрахунок, відповідно до якого зі страховика на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 66 564,40 грн. (130 000,00-63 435,60).

Щодо доводів апеляційної скарги відносно відповідача ОСОБА_2 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, та погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з останнього на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 468,54 грн., франшизу у розмірі 2 500,00 грн., моральної шкоду в сумі 4 000 грн. та судові витрати в сумі 10 992,40 грн., а всього 22 960,94 грн.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з ухваленням нового рішення про часткове задоволення.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, колегія суддів змінює рішення суду в частині ТДВ «СК «Альфа-Гарант» то на користь ОСОБА_1 з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 833,62 грн.

Крім того, з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 251,26 грн. у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» про стягнення некомпенсованої частини завданого збитку, заподіяного за результатами дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Товариство з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 66 564,40 грн.

Стягнути з Товариство з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 833,62 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариство з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1 251,26 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко