РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання та лікування дитини в сумі 21 268 грн. 73 коп. та з урахуванням інвалідності дитини, що передбачає оплату лікування, догляду та дієти, на постійній основі додаткові витрати у вигляді постійних щомісячних виплат в сумі 537 грн. 90 коп., до досягнення дочкою повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2018 року у цивільній справі №569/10185/18 її позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів було задоволено та ухвалено стягнути з відповідача на її користь суму аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 01 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у цивільній справі №572/1209/18 від 05 жовтня 2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Вказує, що від народження та на момент подання даного позову, дочка ОСОБА_3 страждає від хронічних розладів здоров`я, у зв`язку із чим вона була змушена регулярно проходити лікування респіраторних, шлунково-кишкових та інших захворювань. Також, за 2 місяці до розлучення із відповідачем у 2018 році дочка почала скаржитися на проблеми органів зору. Упродовж 2 наступних років дочка регулярно проходила лікування у лікарів офтальмологів та суміжних спеціалістів, з метою покращення стану органів зору. Незважаючи на пройдений терапевтичний курс, функція органів зору покращилася незначно. 12 лютого 2020 року на підставі проходження дочкою медико-соціальної експертної комісії комісією було сформовано Індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда №89. Інвалідність була призначена дочці у зв`язку зі стійкими проявами розладів зору. Заключний діагноз, включаючи кодування за МКХ-10 є наступним: Амбліопія внаслідок анопсії (Н 53.0), збіжна співдружна косоокість (Н 50.0), астигматизм лівого ока (Н 52.2), анізометропія та анізейконія (Н 52.3).

Відповідно до програми реабілітації, спрямованої на часткове відновлення функцій зорових органів, дочці було призначено комплекс реабілітаційних, відновних та профілактичних заходів, із постійною консультацією медичних спеціалістів. Програма реабілітації передбачає реабілітаційний потенціал дочки середнього ступеня. Тобто, від точного виконання умов програми реабілітації залежить результативність відновлення функцій органів зору.

Виконання даної програми реабілітації потребує відповідних коштів, часу та зусиль. З 2020 по 2022 рік вона особисто приймала участь у проходженні програми реабілітації дочки, а її прохання до відповідача стосовно прийняття участі у реабілітації та частковій оплаті медичних рахунків були ним проігноровані. Потреба збільшення витрат на лікування та утримання спільної дитини ним заперечувалася.

Протягом лютого 2020-вересня 2022 років нею самостійно оплачувалися рахунки на реабілітацію дитини та додаткові витрати, пов`язані із потребою посиленого харчування, регулярної купівлі спеціальних реабілітаційних окулярів, відвідування спеціалістів, придбання лікарських засобів. До вище переліченого нею в односторонньому порядку сплачувалися рахунки на стоматологічне та санаторно-курортне лікування, витрати пов`язані із необхідністю дотримання дієти, що була призначена дочці за медичними показами. В сукупності додаткові витрати на утримання дочки, самостійно нею понесені, та які можна підтвердити документально, складають 42 537,46 гривень.

Станом на вересень 2022 року, враховуючи нестабільну соціально-економічну ситуацію на території держави, виник ризик неможливості продовжувати програму реабілітації у повному обсязі та оплачувати додаткові витрати на утримання дитини. Це пов`язано із подорожчанням вартості продуктів харчування, проїзду, предметів одягу та медикаментів. З урахуванням неефективності досудового врегулювання спору між нею та відповідачем щодо виплати додаткових грошових коштів на утримання та лікування малолітньої дитини вона змушена звернутися до суду.

Також вказує, що з лютого 2020 року дочці було призначено соціальну допомогу. А вона впродовж останніх 12 років працює у КП «РОЦСК» POP, займаючи посаду операційної медсестри на повний робочий день. Додатковий заробіток є ускладненим, оскільки участь у реабілітації та вихованні дитини унеможливлює вибір доцільного графіку для пошуку та виконання додаткових робіт або постійної роботи надурочно, за її основним місцем праці.

В поданому відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги вважає повністю безпідставними.

Вказує, що звертаючись з позовом до суду позивач посилається на виписку із медичної картки стаціонарного хворого №4602 від 22 травня 2018 року, №6146 від 11 липня 2019 року, №11107 від 29 листопада 2019 року, №769 від 07 лютого 2020 року, №463 від 28 січня 2022 року із яких вбачається, що дитина проходила лікування очей. На підтвердження факту лікування позивачем надано квитанції та чеки, які підтверджують витрати на придбання медикаментів, однак доказів призначення саме цих медикаментів на лікування дочки позивачем до позовної заяви не надано, і медикаменти, вказані у чеках, не призначені для лікування очей, а для лікування гострих респіраторних вірусних захворювань.

Крім того, серед долучених квитанцій (чеків) є такі, які видані ще у 2018 році, тоді як позовна заява подана до суду 15 листопада 2022 року, а статтею 257 ЦК України строк загальної позовної давності встановлюється тривалістю у три роки.

Також позивачем не надано жодних доказів щодо необхідності стягнення з нього щомісячно додаткових витрат на утримання малолітньої дитини в подальшому. І взагалі про вищевказані додаткові витрати на лікування дитини позивач зі ним не погоджувала.

Окремо звертає увагу, що незважаючи на те, що на даний час він проживає у важких матеріальних умовах, він проживає у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4 , з якою у нього народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перебувають у нього на утриманні, він не ухиляється від свого обов`язку утримувати їх з ОСОБА_1 малолітню дочку та брати участь у додаткових витратах на її утримання, зокрема на прохання дитини він придбав для неї планшет Леново на суму 8 797,00 грн., і у 2022 році на прохання дитини придбав мобільний телефон.

У судовому засіданні позивач просила позов задовольнити з підстав у ньому наведених.

10 січня 2023 року відповідач подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2023 року задоволено. Разом з тим, відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 07 лютого 2023 року відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві, просив в задоволені позову відмовити.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2011 року, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2018 року в справі №572/1209/18, яке набрало законної сили 06 листопада 2018 року.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 08 вересня 2012 року, серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачем.

Також, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Надвірнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському району Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 20 жовтня 2021 року, серії НОМЕР_2 .

Згідно Акта обстеження №1141 від 28 грудня 2022 року, складеного депутатом міської ради Новосельським Т.В., ОСОБА_2 , не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_4 , касиром ТОВ «ТОР-Захід», яка є власником будинку, і ОСОБА_5 , 2021 року народження.

15 червня 2020 року відповідач придбав для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , планшет, вартістю 8 797 грн. 00 коп., а 22 грудня 2022 року смартфон, вартістю 10 349 грн. 00 коп., що підтверджується фіскальними чеками і не заперечується позивачем.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18).

Відповідно до Корінця медичного висновку №89 на дитину (підлітка)-інваліда з дитинства віком до 16 років від 12 лютого 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання: Амбліопія внаслідок анопсії лівого ока. Висновок дійсний до 01 березня 2025 року.

Як слідує з Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №89 від 12 лютого 2020 року, заповненої ЛКК КЗ ЦПМСД «Ювілейний», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10: Амбліопія внаслідок анопсії (Н 53.0), та супутні захворювання: Збіжна співдружна косоокість (Н 50.0); Астигматизм лівого ока (Н 52.2); Анізометропія та анізейконія (Н 52.3). Відповідно до вказаної Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено комплекс реабілітаційних заходів, зокрема: медичну реабілітацію, яка включає відновну терапію, профілактичні заходи, санаторно-курортне лікування, медичне спостереження; психолого-педагогічну реабілітацію, яка включає консультування, психологічну та педагогічну корекцію; фізичну реабілітацію, яка включає консультування, лікувальний масаж та лікувальну фізкультуру. Реабілітаційний потенціал визначений як середній. Мета реабілітації часткове відновлення обмеження життєдіяльності, часткове відновлення соціально-побутового стану, часткове відновлення професійної та трудової діяльності.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано УПСЗН м. Рівне посвідчення серії НОМЕР_3 про призначення державної соціальної допомоги дитині з інвалідністю до 18 років.

Також, 18 вересня 2014 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено огляд органів черевної порожнини і зроблено висновок: Диспанкреатизм, що підтверджується висновком лікаря ОСОБА_6 .

З медичної карти амбулаторного хворого №5559 від 15 березня 2018 року слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено 30 січня 2020 року діагноз: Амбліопія. Також з медичної карти вбачається про встановлення діагнозу: Збіжна неакомодаційна косоокість; Оперована збіжна косоокість; Гіперметропія середнього ступеня; Складний гіперметропічний астигматизм; Дисбінокулярна амбліопія середнього ступеня лівого ока; Анізометропія та анізейконія. Окуляри приписані постійно.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виписані рецепти на окуляри від 03 жовтня 2018 року, від 15 грудня 2018 року та від 07 листопада 2020 року.

З Консультативного висновку №9775 від 03 травня 2018 року слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз: Міопія; Збіжна співдружна косоокість, Гіперметропія; Амбліопія, та рекомендовано оптична корекція зору, оклюзія і апаратне лікування.

З Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4602 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в стаціонарі офтальмологічного відділення з 15 по 22 травня 2018 року, з діагнозом: Збіжна неакомодаційна косоокість лівого ока; Гіперметропія середнього ступеня; Складний гіперметропічний астигматизм; Дисбінокулярна амбліопія середнього ступеня лівого ока. Рекомендовано продовжити інстиляції крапель медетром, уніклофен.

01 липня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була надана консультація офтальмолога і встановлено діагноз: Амбліопія внаслідок анопсії; Дисбінокулярна амбліопія високого ступеня лівого ока; Оперована збіжна косоокість лівого ока; Гіперметропія середнього ступеня; Складний гіперметропічний астигматизм лівого ока, та рекомендована госпіталізація.

З Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6146 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в стаціонарі офтальмологічного відділення з 01 по 11 липня 2019 року, з діагнозом: Дисбінокулярна амбліопія високого ступеня; Оперована збіжна неакомодаційна косоокість лівого ока; Анізометропія складний гіперметропічний астигматизм лівого ока. Рекомендовано МКЛ ОС постійно, оклюзія, плеоптоортоптичне лікування.

З Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №11107 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в стаціонарі з 19 по 29 листопада 2019 року, з діагнозом: Амбліопія внаслідок анопсії високого ступеня; Оперована збіжна косоокість; Складний Нм астигматизм. Рекомендовано МКЛ ОС постійно, оклюзія.

30 січня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була надана консультація офтальмолога і встановлено діагноз: Амбліопія внаслідок анопсії та рекомендована госпіталізація.

З Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №769 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в стаціонарі з 30 січня по 07 лютого 2020 року, з діагнозом: Амбліопія внаслідок анопсії; Збіжна співдружна косоокість; Астигматизм; Анізометропія та анізейконія. Рекомендовано окулярна корекція, оклюзія.

27 жовтня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була надана консультація офтальмолога і встановлено діагноз: Амбліопія внаслідок анопсії; Анізометропія та анізейконія; Складний гіперметропічний астигматизм; Збіжна співдружна косоокість, та рекомендована окулярна корекція, обмеження зорових навантажень, гігієна зору, апаратне лікування. 27 жовтня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданий Консультаційний висновок спеціаліста №11112777 з аналогічним діагнозом і рекомендаціями.

З Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №463 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в стаціонарі з 20 по 28 січня 2022 року, з діагнозом: Амбліопія внаслідок анопсії лівого ока; Астигматизм обох очей; Гіперметропія обох очей; Анізометропія та анізейконія лівого ока; Інша уточнена косоокість (оперована) лівого ока. Рекомендовано спостереження офтальмолога та сімейного лікаря, охоронний режим зорових навантажень, гігієна зору, заборона занять з ймовірністю травми очей, окулярна корекція, заняття фізкультурою в спец. групі, санаторно-курортне лікування (санаторій Барвінок), навчання за першою партою, огляд в РОДЛ 2 рази на рік.

28 квітня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено обстеження дитячим гастроентерологом Медичного центру «Валєо» та встановлено діагноз: Функціональна диспепсія, та рекомендовано достатній питний режим та виключити з раціону соки та солодку воду.

З фіскальних чеків, які були надані позивачем до позовної заяви, слідує, що згідно призначень лікарів для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були придбані: Медетром, вартістю 112 грн. 99 коп.; Уніклофен, вартістю 98 грн. 80 коп. Суд погоджується, що ці витрати є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України, оскільки пов`язані з придбанням ліків, які передбачені лікувальними рекомендаціями. Інші придбані препарати лікарями для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не призначалися, а протилежного суду не доведено.

15 листопада 2018 року за виготовлення окулярів для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оплачено 600 грн. 00 коп., що підтверджується чеком, 30 вересня 2019 року 180 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 30 вересня 2019 року, 20 червня 2022 року - 1 480 грн. 00 коп., що підтверджується чеком №446448, 03 липня 2022 року 2 750 грн. 00 коп., що підтверджується товарним чеком. Суд погоджується, що ці витрати є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України, оскільки пов`язані з придбанням окулярів для дитини, які за призначеннями лікарів рекомендовано носити постійно. Оплата за виготовлення окулярів в сумі 2 320 грн. 00 коп. належними доказами не підтверджена, оскільки позивачем лише надано Замовлення №0218 від 27 березня 2021 року, без підтверджуючих документів оплати такого замовлення.

Окрім того, для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були надані стоматологічні послуги 12 жовтня 2018 року на суму 3 500 грн. 00 коп., 22 грудня 2020 року на суму 6 500 грн. 00 коп., 12 лютого 2021 року на суму 2 500 грн. 00 коп., 08 квітня 2021 року на суму 1 000 грн. 00 коп., що підтверджується товарними чеками від 12 жовтня 2018 року, від 22 грудня 2020 року, від 12 лютого 2021 року, фіскальним чеком від 08 квітня 2021 року. Суд погоджується, що ці витрати є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України, оскільки пов`язані з лікуванням дитини.

Оплата туру до ОСОБА_7 в сумі 12 400 грн. 00 коп., що підтверджується прибутковим касовим ордером від 10 серпня 2021 року, судом до уваги не приймається, оскільки доказів про те, що цей тур був придбаний у санаторій офтальмологічного профілю, який рекомендовано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №89 від 12 лютого 2020 року, заповненої ЛКК КЗ ЦПМСД «Ювілейний», суду не надано.

Придбання 29 травня 2022 року браслету «Пандора» в сумі 2 795 грн. 00 коп. не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України.

Також, враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить постійне періодичне лікування в зв`язку зі стійкими проявами розладів зору, їй призначено комплекс реабілітаційних заходів, зокрема: медичну реабілітацію, яка включає відновну терапію, профілактичні заходи, санаторно-курортне лікування, медичне спостереження; психолого-педагогічну реабілітацію, яка включає консультування, психологічну та педагогічну корекцію; фізичну реабілітацію, яка включає консультування, лікувальний масаж та лікувальну фізкультуру, виконання вказаних заходів потребує періодичних коштів, суд погоджується, що вказані витрати є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України, оскільки зумовлені хворобами дитини, і вони є передбачуваними.

Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані додаткові витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Відповідач посилається на те, що проживає у важких матеріальних умовах, однак жодних доказів цього суду він не надав.

Суд враховує, що відповідач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, а відтак спроможний сплатити половину додаткових витрат на придбання Медетрому, вартістю 112 грн. 99 коп., Уніклофену, вартістю 98 грн. 80 коп., на виготовлення окулярів 600 грн. 00 коп., 180 грн. 00 коп., 1 480 грн. 00 коп., 2 750 грн. 00 коп., на стоматологічні послуги 3 500 грн. 00 коп., 6 500 грн. 00 коп., 2 500 грн. 00 коп., 1 000 грн. 00 коп., а всього 18 721 грн. 79 коп., та сплачувати щомісячно додаткові витрати на дитину в розмірі 537 грн. 90 коп.

Окрім того, виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Таким чином, встановивши наявність у позивача, з якою проживає неповнолітня дитина, особливих обставин у додаткових витратах, зумовлених лікуванням, суд з урахуванням обставин, що мають істотне значення (хвороби, які потребують періодичного лікування, виконання комплексу реабілітаційних заходів, яке потребує періодичних коштів для оплати медичних препаратів та медичних процедур; матеріального стану позивача та відповідача (який є працездатним, має задовільний стан здоров`я, має утриманців) дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини додаткових витрат в розмірі 9 360 грн. 90 коп., які були понесені позивачем, та додаткових витрат щомісячно в сумі 537 грн. 90 коп. до 01 березня 2025 року.

Після 01 березня 2025 року, а це дата до якої дійсний Медичний висновок №89 на дитину (підлітка)-інваліда з дитинства віком до 16 років від 12 лютого 2020 року, зокрема після перегляду, який призначено на 15 лютого 2025 року, суд роз`яснює позивачу право при наявності відповідних підстав звернутися до суду з позовом про стягнення щомісячних додаткових витрат на дитину в подальшому.

Доводи відповідача стосовно того, що серед долучених квитанцій (чеків) є такі, які видані ще у 2018 році, тоді як позовна заява подана до суду 15 листопада 2022 року, а статтею 257 ЦК України строк загальної позовної давності встановлюється тривалістю у три роки на увагу не заслуговують з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі закон № 540-IX), який набрав чинності 02 квітня 2020 року, який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Зокрема, п. 12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Із наведеного вбачається, що сплив строку позовної давності щодо періоду понесення додаткових витрат у 2018 році припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову позивачем 15 листопада 2022 року та продовжено в Україні до 30 квітня 2023 року, тому на ці витрати поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину.

За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову частково.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про оплату додаткових витрат на дитину, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтею 185 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 9 360 (дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 90 копійок.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 537 (п`ятсот тридцять сім) гривень 90 копійок щомісячно до 01 березня 2025 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення суду складено 10 лютого 2023 року.

Суддя О.О. Першко