Справа №:755/239/23
Провадження №: 4-с/755/11/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 на бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ),-

в с т а н о в и в :

09.01.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 на бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).

09.01.2023 року вказану скаргу було передано в провадження судді Яровенко Н.О. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Частиною першою статті 431 ЦПК визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість скарження дій або бездіяльності державного виконавця.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Водночас за змістом положень статей 2, 4 та 19 КАС України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Оскільки ЦПК України не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, то відповідно до частини першої статті 287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Тобто, відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та частини першої статті 287 КАС України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця можуть бути оскаржені особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 червня 2019 року у справі № 917/2267/14 (провадження № 12-32гс19).

Вимогами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Зі скарги вбачається, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження АСВП № 32354664 і не наділена правом щодо оскарження дій державного виконавця щодо зобов`язання зняти арешт з усього нерухомого майна в передбаченому ЦПК України порядку, суд приходить до висновку про неможливість розгляду скарги ОСОБА_1 в межах цієї справи за правилами цивільного судочинства, оскільки згідно з приписами частини першої статті 287 КАС України та частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розгляд цієї скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 на бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).

На підставі викладеного та керуючись ст. 126, 186, 263, 353, 354, 447-449 ЦПК України, ст. 19 КАС України -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадженні у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 на бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Н.О.Яровенко