Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання Проценко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача за дорученням адвокат Руденко Ю.В., в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від усіх замків вхідних дверей будинку, приміщень, хвіртки та воріт, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 вересня 1983 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який 01 березня 2011 року розірвано. 19 грудня 2003 року, за час подружнього життя, за спільні кошти та спільними зусиллями, на підставі договору купівлі-продажу сторонами придбано житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2022 року в справі № 707/3283/21 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, задоволено та визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 , у рівних частках, по 1/2 частці за кожним. Проте, представник позивача стверджує, що відповідач порушує право власності позивача на частину будинку, оскільки самовільно змінив замки на дверях, зайняв увесь будинок на свій розсуд та користується і належною позивачу частиною домоволодіння, чим порушує її право на проживання, позбавляє можливості провести технічну інвентаризацію та в подальшому зареєструвати право власності на будинок. Також, представник позивача повідомляє, що останнім часом між сторонами склалися неприязні відносини, внаслідок чого відповідач відмовляється у добровільному порядку надати позивачу доступ до житла, яке є їхньою спільною частковою власністю, чим чинить останній перешкоди у користуванні власністю. Дані обставини, на її переконання, підтверджуються листом КП «ЧООБТІ» № 31517о від 01 серпня 2022 року, зі змісту якого слідує, що при виїзді на об`єкт нерухомого майна 01 серпня 2022 року не було надано доступу до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , для виконання укладеного договору, про що складено відповідний акт від 01 серпня 2022 року. Крім того, представник позивача зазначає, що того ж дня ОСОБА_1 зверталася на лінію 102 із повідомленням про те, що прибула з представниками БТІ за місцем проживання, проте не змогла потрапити до будинку. У подальшому, 08 вересня 2022 року, позивач знову звернулася до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області із заявою про те, що протягом тривалого часу її колишній чоловік ОСОБА_2 не допускає її до спільного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та навмисно здійснює дії, що унеможливлюють її потрапляння до будинку, оскільки без її відому та згоди змінив замки. Проживати в даному будинку, зі слів представника позивача, позивач також не має змоги, оскільки відповідач всіляко чинить їй перешкоди, не надає дублікати ключів від дверей та навіть не впускає на територію подвір`я. З урахуванням наведеного, 29 вересня 2022 року представником позивача було направлено вимогу до відповідача ОСОБА_2 про надання дублікатів ключів, проте даний лист залишено останнім без реагування.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Пироженка С.А. від 11 жовтня 2022 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю передано до Черкаського районного суду Черкаської області, для розгляду за підсудністю /а.с. 24-25/.

03 листопада 2022 року вказана справа надійшла до Черкаського районного суду Черкаської області /а.с. 27/.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 02 грудня 2022 року прийнято до розгляду дану позовну заяву; відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 10 січня 2023 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; встановлено позивачу трьохденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу трьохденний строкдля подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів /а.с. 35-37/.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання.

20 грудня 2022 року, у межах строку, встановленого судом, відповідачем ОСОБА_2 подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву /а.с. 44-46/, разом з додатками та доказами отримання його копії представником позивача адвокатом Руденко Ю.В., у якому він просить суд:

- відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю;

- стягнути із ОСОБА_1 на його користь витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування своєї позиції відповідач вказує, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2022 року не достатньо для обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, оскільки позивач не надала суду Витяг про реєстрацію її права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому, на його переконання, право власності на спірний об`єкт нерухомого майна у неї не виникло. Відтак, перш ніж посилатися на непорушність права власності та гарантії його захисту, необхідно це право зареєструвати відповідно до вимог чинного законодавства. Також, відповідач зазначає, що після розлучення у березні 2011 року він добровільно залишив позивачу та їхньому спільному синові двокімнатну квартиру з капітальним ремонтом, а сам перейшов у будинок у селі Свидівок Черкаського району Черкаської області «без внутрішнього обладнання». Зі слів відповідача, вони з позивачем усно домовилися про те, що він за свій кошт облаштує цей будинок для свого проживання і в подальшому вони не матимуть один до одного жодних претензій. Із того часу всі зароблені кошти відповідач витрачав на внутрішнє оздоблення будинку. Позивач же дочекалася, коли будинок став придатний до життя, та, порушуючи домовленість, подала позов до суду і отримала позитивне рішення. Відповідач стверджує, що усі ці роки ОСОБА_1 будинком не цікавилася, коштів у нього не вкладала та через родичів довідалася про проведені ним ремонтні роботи. Також, відповідач зазначає, що позивач знає про те, що ніякі замки він не змінював, і вона мала можливість навідуватися до будинку з ріднею. Водночас, відповідач підтверджує, що наразі стосунки між сторонами зіпсовано та вони є неприязними. Зі слів відповідача, позивач поводить себе дуже агресивно не лише щодо нього та його теперішньої дружини ОСОБА_3 , а і щодо єдиного сина та його сім`ї, подала позов про стягнення із сина аліментів на її утримання (справа № 712/1219/22), має на меті зруйнувати дві сім`ї. Окремо відповідач акцентує увагу суду на тому, що позивач імітує порушення її прав, однак докази, які вона подала, не підтверджують її позовні вимоги. Так, з наданого позивачем листа КП «ЧООБТІ» від 01 серпня 2022 року не зрозуміло, хто мав надати доступ до будинку, хто його не надав і чому. Також відповідач вказує, що 01 серпня 2022 року він дійсно перебував у справах у м. Черкаси. Чому ОСОБА_1 вирішила, що він повинен бути вдома, коли нічого з ним не узгоджувала і про намір виготовити технічний паспорт на будинок не повідомляла, йому не відомо. Факт відсутності у домоволодінні того дня відповідач не спростовує і визнає, однак, на його переконання, він жодним чином не доводить неправомірність його дій, що унеможливлюють потрапляння позивача до будинку, а лише підтверджує, що 01 серпня 2022 року о 12 годині його не було у будинку, двері якого він зачинив. Також, відповідач зазначає, що йому не відомо, у зв`язку з чим позивач зверталася до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області із заявою від 08 вересня 2022 року. На думку відповідача, вона таким чином «готувалася» до позову та вигадувала факти, яких у дійсності не було. Водночас, відповідач наголошує, що в жодній із заяв позивач не вказала про те, що він змінив замки. Разом з тим, відповідач повідомляє, що 21 серпня 2022 року позивач потрапила на подвір`я у його відсутність лише з метою спричинення тілесних ушкоджень його дружині ОСОБА_3 і за даним фактом у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за ч. 2 ст. 125 КК України, проводиться досудове розслідування. На переконання відповідача, дані обставини спростовують доводи позивача про те, що він всіляко чинить їй перешкоди, не надає дублікати ключів від дверей та не впускає на територію подвір`я. Між тим, відповідач вказує, що позивач постійно проживає у місті Черкаси, будинком не цікавилася з дня його придбання і у ньому немає її особистих речей, що підтверджується актом від 25.07.2022. Окрім того, відповідач стверджує, що доводи позивача про необхідність проведення технічної інвентаризації будинку та виготовлення технічного паспорту на нього спростовуються тим, що інвентаризація будинку проведена, технічний паспорт виготовлено, а відповідна інформація внесена до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. На підтвердження своїх слів надає Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації. Також, відповідач наголошує, що 04 жовтня 2022 року отримав вимогу від представника позивача, свою позицію з цього приводу виклав письмово ще 06 жовтня 2022 року та 08 жовтня 2022 року скерував її на адресу представника позивача, яка отримана адвокатом Руденко Ю.В. особисто 12 жовтня 2022 року. У даному листі він просив адвоката повідомити про прийняте рішення. Поданий представником ОСОБА_1 позов про встановлення порядку користування житловим приміщенням (справа № 707/2371/22) вважав фактично відповіддю на його пропозицію, викладену у листі, «згідно закону отримати у користування свою частину спільного майна, облаштувати її для проживання, а не намагатися знову жити на всьому готовому». З урахуванням наведеного, відповідач стверджує, що надані позивачем докази не доводять її позовних вимог, спростовуються поданими ним доказами, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Дана заява по суті справи прийнята судом та долучена до матеріалів справи.

27 грудня 2022 року, представником позивача за дорученням адвокатом Руденко Ю.В., в інтересах позивача ОСОБА_1 , поза межами строку, визначеного судом, подано до канцелярії суду відповідь на відзив /а.с. 60-61/, разом з доказами отримання її копії представником відповідача адвокатом Наполовою Т.А., у якій вона не погодилася з доводами відповідача, просила суд продовжити процесуальний строк для подання відповіді на відзив та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Свою позицію представник позивача мотивує тим, що відповідач відмовляється у добровільному порядку надати позивачу доступ до житла, яке є їхньою спільною частковою власністю, чим чинить останній перешкоди у користуванні майном. Через неправомірні дії відповідача позивач позбавлена можливості провести технічну інвентаризацію будинку для того, щоб виготовити технічний паспорт, який потрібно пред`явити у ЦНАП, аби зареєструвати право власності на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2022 року. Також, представник позивача акцентує увагу суду на тому, що відповідно до листа КП «ЧООБТІ» № 31517о від 01 серпня 2022 року при виїзді на об`єкт нерухомого майна 01 серпня 2022 року не було надано доступу до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , для виконання укладеного договору. Даний факт, який визнається відповідачем, на її переконання, свідчить про те, що вхідні замки були змінені, у зв`язку з чим позивач разом з представниками БТІ не змогла потрапити до будинку. Окрім того, представник позивача вказує, що твердження відповідача про те, що позивач не має особистих речей у домі, не відповідає дійсності, оскільки у будинку залишилися особисті речі позивача, такі як одяг, взуття, посуд і постільна білизна. Посилання відповідача на витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за ч. 2 ст. 125 КК України, на думку представника позивача, не доводить того, що ОСОБА_1 може безперешкодно користуватись своєю власністю та має доступ до житлового будинку. Також, представник позивача зауважує, що позиція, викладена ОСОБА_2 у листі від 06 жовтня 2022 року: « ОСОБА_4 спочатку отримає у користування свою частину спільного майна в натурі, облаштує її для проживання, як це зробив я, а не намагається знову жити на всьому готовому, до якого не приклала і пальця», лише підтверджує те, що він і не збирається надавати позивачу доступ до житлового будинку. Не погоджується сторона позивача і з вимогою відповідача про стягнення із позивача на його користь витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач є особою з інвалідністю 2-ої групи загального захворювання, що вимагає систематичного лікування, а також належить до соціально уразливої групи населення. Її дохід складається лише з пенсії по інвалідності, розмір якої становить 2 300 гривень, яких ледве вистачає на оплату комунальних послуг, придбання ліків та продуктів. А тому визначений відповідачем розмір витрат на послуги адвоката представник позивача вважає завищеним, таким, що не відповідає критеріям розумності та співмірності, і стверджує, що він становитиме надмірний тягар для позивача.

Ухвалою суду від 27 грудня 2022 року клопотання представника позивача за дорученням адвоката Руденко Ю.В. задоволено, продовжено позивачу ОСОБА_1 та її представнику адвокату Руденко Ю.В. строк на вчинення процесуальних дій, визначених ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 02 грудня 2022 року, прийнято до розгляду відповідь на відзив /а.с. 64-66/.

29 грудня 2022 року, у межах строку, встановленого судом, відповідачем ОСОБА_2 подано до канцелярії суду заперечення, разом з доказами направлення його копії позивачу, у яких відповідач не погодився з аргументами представника позивача, наведеними у відповіді на відзив, та просив суд у позові відмовити /а.с. 69-70/.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що доказів його неправомірних дій, позбавлення позивача можливості провести технічну інвентаризацію будинку для того, щоб зареєструвати своє право власності, зміни ним вхідних замків та наявності в будинку особистих речей ОСОБА_1 , стороною позивача не надано. Натомість, ним наведені факти, підтверджені доказами, які свідчать про те, що технічний паспорт на будинок виготовлений і відповідна інформація внесена до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. На переконання відповідача, право власності у позивача на спірне майно не виникло не через його неправомірні дії, а через її небажання звернутися у ЦНАП за його реєстрацією. Що ж до зміни замків у вхідних дверях будинку, воротах та хвіртці, то даний факт відповідачем не визнається, і, на його переконання, спростовується наданим ним актом від 15.12.2022. Також, відповідач вважає, що заперечення позивача проти стягнення з неї на його користь витрат на правничу допомогу є не обґрунтованими.

Дана заява по суті справи прийнята судом та долучена до матеріалів справи.

09 січня 2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано до канцелярії суду заяву у порядку ст. 83 ЦПК України /а.с. 73-74/, у якій він просить суд долучити до матеріалів справи копію вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що згідно описової частини вироку: " ОСОБА_1 21.08.22 року близько 10 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ... діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, підійшла до потерпілої ОСОБА_3 » і нанесла їй руками і ногами тілесні ушкодження, перелічені у вироку. Вказані обставини, на його переконання, підтверджують можливість потрапляння позивача у будинковолодіння за зазначеною вище адресою. Водночас, відповідач звертає увагу суду на те, що у вступній частині вироку встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді медичної сестри у КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», чим, на його думку, підтверджено факт неправдивості наданих стороною позивача відомостей про її матеріальний стан, зокрема, про те, що її дохід складається лише з пенсії по інвалідності і становить 2 300 грн.

Заяву відповідача про долучення до матеріалів справи даного доказу задоволено судом.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 08 вересня 1983 року до 01 березня 2011 року, що засвідчується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2022 року, виданого повторно /а.с. 48/.

Із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 288574269, сформованого 06 грудня 2021 року, вбачається, що 19 грудня 2003 року, у період перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 , відповідач у справі ОСОБА_2 придбав у власність на підставі договору купівлі-продажу будинок за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 47/.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2022 року, яке набрало законної сили 30 квітня 2022 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, задоволено; визнано за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 /а.с. 11-12/.

З копії листа Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 31517о від 01 серпня 2022 року встановлено, що при виїзді на об`єкт нерухомого майна 01 серпня 2022 року на виконання умов Договору № 31517о від 06 червня 2022 року ОСОБА_1 про виготовлення технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1 , не було надано доступу до домоволодіння для виконання укладеного договору /а.с. 13/.

Відповідно до копії Акта від 01 серпня 2022 року, підписаного інженером ОСОБА_5 , замовником ОСОБА_1 та старостою Свидівоцького старостинського округу Калюжним С.В., обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 згідно замовлення № 31517о від 06 червня 2022 року не проведено, оскільки доступу до домоволодіння не надано /а.с. 15/.

При цьому, із копії квитанції АТ «КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 06.06.2022 вбачається, що ОСОБА_1 внесено аванс в сумі 2 000 грн за виконання даного виду робіт /а.с. 14/.

Із копії талону-повідомлення єдиного обліку № 37534 від 01 серпня 2022 року встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 зверталася до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області із заявою про те, що 01 серпня 2022 року о 10 годині 03 хвилини вона прибула з представниками БТІ за адресою: АДРЕСА_1 , де наразі в будинку повинен бути її колишній чоловік ОСОБА_2 , 1959 р.н., однак будинок зачинений та заявниця не має змоги потрапити до оселі /а.с. 16/.

Із копії талону-повідомлення єдиного обліку № 44522 від 08 вересня 2022 року вбачається, що позивач у справі ОСОБА_1 зверталася до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області із заявою про те, що протягом тривалого часу її колишній чоловік не допускає її до спільного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 17/.

З листа Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області № 46/3-1877 від 12 вересня 2022 року встановлено, що стосовно заяви ОСОБА_1 від 01 серпня 2022 року прийнято рішення про списання матеріалів до справи за спрощеною схемою № 1/23496 від 01.08.2022, відповідно до методичних рекомендацій наказу МВС від 08.02.2019 № 100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події». Що ж до повідомлення ОСОБА_1 від 08 вересня 2022 року, то на момент складення даного листа матеріали перевірки перебували на розгляді у секторі дільничних офіцерів поліції відділу превенції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області /а.с. 19/.

29 вересня 2022 року представником позивача направлено відповідачу ОСОБА_2 вимогу про надання ОСОБА_1 протягом трьох днів з дня її отримання ключів від усіх замків вхідних дверей будинку, приміщень, хвіртки та воріт, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка отримана адресатом 04 жовтня 2022 року /а.с. 20,21/.

У відповідь на вказану вимогу відповідачем ОСОБА_2 08 жовтня 2022 року скеровано на адресу представника позивача адвоката Руденко Ю.В. лист, який отримано останньою 12 жовтня 2022 року. У даному листі відповідач зазначив, що ОСОБА_1 надає неправдиву інформацію стосовно обставин спільного користування та перешкод у користуванні будинком по АДРЕСА_1 . На момент їхнього розлучення вказаний будинок не мав внутрішнього облаштування. Тому він, як чоловік, залишив дружину з дитиною у квартирі у місті Черкаси, де були всі умови для комфортного проживання. ОСОБА_1 погодилася, що залишається у квартирі та у подальшому не претендує на частину власності у цьому будинку. Ні фізично, ні матеріально вона не вклала у нього жодної копійки. Її будинок не цікавив, у ньому вона після розлучення жодного разу не була, тому говорити про спільне користування будинком підстав немає. Окрім цього, відповідач вказав: « ОСОБА_4 спочатку отримає у користування свою частину спільного майна в натурі, облаштує її для проживання, як це зробив я, а не намагається знову жити на всьому готовому, до якого не приклала і пальця». Також, відповідач повідомив, що ніяких замків він не змінював, а сам будинок не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас, відповідач наголосив на тому, що «ніяким чином не створює перешкоди ОСОБА_1 у намаганні потрапити у свою частину житлового будинку, яка буде виділена їй в натурі (по договору або на підставі судового рішення)». З урахуванням наведеного, просив повідомити про прийняте рішення /а.с. 55, 56/

Згідно з копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22 листопада 2022 року, між відповідачем у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 22 листопада 2022 року укладено шлюб /а.с. 49/.

Відповідно до копії Виписки по картці АТ КБ «ПриватБанк», розмір пенсії відповідача станом на 02.09.2022 складав 2 100 грн /а.с. 57/.

З копії довідки, виданої виконавчим комітетом Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, № 02-17/3571 від 20 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 на території Будищенкської сільської ради не зареєстрована і не проживає. Власного домоволодіння, земельного та майнового паїв, земельної ділянки на території сільської ради за нею не обліковується. Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується за відповідачем у справі ОСОБА_6 . У даному домоволодінні ніхто не зареєстрований /а.с. 72/.

Також, на спростування заявлених позовних вимог відповідачем надано суду копію титульного аркушу технічного паспорта на будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та копію Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІ01:7205-0057-5430-3946 від 15 листопада 2022 року, з яких встановлено, що технічну документацію на спірний будинок виготовлено за замовленням ОСОБА_2 за станом на 15 листопада 2022 року, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду /а.с. 50/.

Доказів надання вказаної технічної документації у повному обсязі позивачу відповідачем не подано.

Крім того, до відзиву на позовну заяву відповідачем долучено копію Акта обстеження домоволодіння від 25 липня 2022 року, який затверджено старостою Свидівоцького старостинського округу Калюжним С.В., підписано комісією у складі депутатів Будищенської сільської ради Кабанової М.О. та ОСОБА_7 , а також сусідами ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , з якого вбачається, що за фактом обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 , комісією встановлено, що колишня дружина ОСОБА_1 не зареєстрована та не проживає у даному домоволодінні з моменту його придбання, її особистих речей не виявлено /а.с. 51/.

Суд зауважує, що даний документ взагалі не містить опису фактів та обставин, за яких комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 не проживає у даному домоволодінні саме з моменту його придбання.

Разом з цим, суд констатує, що актом встановлюється наявність або відсутність будь-якої події у момент його складання, а, відтак, виходом комісії 25 липня 2022 року неможливо встановити непроживання ОСОБА_1 у житлі понад 18 років.

За вказаних обставин, такий доказ може мати правове значення лише у сукупності з іншими доказами у справі.

Також, відповідачем надано суду копію Акта від 15 грудня 2022 року, підписаного сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що затверджений старостою Свидівоцького старостинського округу Калюжним С.В., згідно якого сусіди підтверджують, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , замки від дверей будинку, хвіртки та воріт після їх установки ОСОБА_2 не змінював. Про це їм відомо напевно, оскільки він часто їздить допомагати своєму сину і залишає їм ключі від хвіртки та будинку, прохаючи погодувати домашню птицю і собаку у його відсутність. Крім того, сусіди вказують, що ОСОБА_1 ніколи не зверталася з приводу неможливості потрапити до будинку та на територію подвір`я по АДРЕСА_1 /а.с. 52/.

Оцінюючи вказаний доказ, суд зазначає, що встановити день, коли саме ОСОБА_2 були установлені замки від дверей будинку, хвіртки та воріт у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , після чого він їх не змінював, з його змісту не вбачається можливим.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати доведеним, що відповідач не чинить позивачу перешкод у користуванні власністю.

Доказів того, що позивач має ключі від дверей будинку, приміщень, хвіртки та воріт даного домоволодіння, матеріали справи також не містять.

Надана відповідачем копія Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0001404 від 14 вересня 2022 року /а.с. 53/, відповідно до якої 21 серпня 2022 року близько 09 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту гр. ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку спеціаліста СМЕ № 02-01/557 відносяться до категорії легких, що спричини короткочасний розлад здоров`я, у сукупності із копією вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2022 року в справі № 707/3059/22 про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України за фактом спричинення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 75-76/, не доводять того факту, що ОСОБА_1 може безперешкодно користуватись своєю власністю та має доступ до житлового будинку.

До того ж, за змістом частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Станом на дату розгляду даної справи вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2022 року в справі № 707/3059/22 законної сили не набрав.

Окрім того, відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, ним не може доводитися майновий стан засудженої особи.

Водночас, суд визнає неналежними доказами надану позивачем копію листа Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області № 46/3-1560 від 15 серпня 2022 року /а.с. 18/, а також надану відповідачем копію висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/557 від 22 серпня 2022 року /а.с. 54/, оскільки вони у розумінні вимог статті 77 ЦПК України не містять інформації щодо предмета доказування.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За приписами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Так, відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною першою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною третьою статті 319 ЦК України передбачено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

За змістом статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Зазначена правова норма гарантує власнику можливість вимагати не лише усунення порушень його права власності, що вже відбулися, а й звертатися до суду за захистом своїх прав, що можуть бути реально порушені в майбутньому, тобто застосовувати такий спосіб захисту своїх порушених прав, як попередження або припинення можливого порушення його прав власника в майбутньому.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2022 року, яке набрало законної сили 30 квітня 2022 року, визнано за позивачем у справі ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 .

Суд зважає на те, що частиною четвертою статті 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Разом з тим, суд враховує, що згідно з п. 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрі в України від 25 грудня 201 5 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553), державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, що отримані державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

З матеріалів справи встановлено, що технічну документацію на спірний будинок виготовлено за замовленням ОСОБА_2 за станом на 15 листопада 2022 року, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду /а.с. 50/ і доказів надання вказаної технічної документації позивачу матеріали справи не містять.

При цьому, позивачем були вчинені підготовчі дії, спрямовані на збір документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 , на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2022 року, однак не доведені до кінця з незалежних від неї причин, а саме у зв`язку з тим, що відповідач чинить їй перешкоди у доступі до спільного домоволодіння /а.с. 13, 14, 15, 16, 17/.

За таких обставин відсутність державної реєстрації за позивачем права власності на належну їй згідно рішення суду частку житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 , не може бути підставою для відмови у захисті її прав.

За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 15 серпня 2018 року в справі № 545/3728/16-ц.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд і у постанові від 09 жовтня 2020 року в справі № 509/5043/17.

Як встановлено судом, відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні права власності на нерухоме майно, а саме: змінив на хвіртці, воротах, приміщеннях і дверях домоволодіння замки; не допускає позивача до території та будинку; без відома та згоди позивача замовив та отримав технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, слід зазначити, що відповідач ОСОБА_2 не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача ОСОБА_1 щодо наявності створених ним перешкод для доступу до домоволодіння, яке належить їм обом на праві спільної часткової власності, а особисті відносини сторін не можуть бути законною підставою для обмеження права власності позивача.

Відтак, суд констатує, що відповідачем не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.

За таких обставин, оскільки у позивача у справі відсутній доступ до спірного нерухомого майна, суд вважає, що вимоги про зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні житловим будинком з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 , та надати їй ключі від усіх замків вхідних дверей будинку, приміщень, хвіртки і воріт, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У порядку частини шостої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, яка звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи /а.с. 5,6/, судовий збір у сумі 1 984,80 грн за подання даної позовної заяви слід стягнути з відповідача на користь держави.

При цьому, суд вважає необхідним роз`яснити, що сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача, визначена судом з урахуванням положень частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати відповідача на правничу допомогу суд залишає за останнім.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від усіх замків вхідних дверей будинку, приміщень, хвіртки та воріт, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

Судові витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу залишити за відповідачем.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя: Т. А. Миколаєнко