Дата документу 20.12.2023 Справа № 336/9386/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/9386/23
Провадження №22-ц/807/2237/23
Головуючий в 1-й інстанції Дацюк О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Онищенка Е.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року, постановлену у м. Запоріжжя у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі ПрАТ «СК «АРКС») звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року позовну заяву ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позовна заява подана до суду у відповідності до вимог процесуального кодексу і підстав для її повернення немає.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що посада представника позивача не зазначена ані в позовній заяві, ані в довіреності, будь-яких документів на підтвердження того, що ОСОБА_3 , яким видана така довіреність, на момент звернення із позовом займає посаду голови правління ПрАТ «СК «АРКС» та має право видавати відповідні довіреності, не надано. В тексті позовної заяви та самій довіреності не зазначено про те, що ОСОБА_2 уповноважується на представлення інтересів позивача як адвокат, а не як працівник ПрАТ «СК «АРКС». Враховуючи викладене, суд вважав, що позовну заяву підписано особою, посадове становище якої не вказано.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на законі, а тому з ними не можна погодитися.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вимоги щодо належного оформлення позовної заяви викладені в статтях 175-177 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частина 7 ст. 177 ЦПК України передбачає, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною 3 статті 58 ЦПК України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Перелік документів, якими можуть бути підтверджені повноваження представників сторін та інших учасників справи передбачений ст. 62 ЦПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

06 вересня 2023 року Сечко С.В. в інтересах ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя засобами поштового зв`язку із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. До заяви додано довіреність № 917/18, якою ПрАТ «СК «АРКС» уповноважило Сечко С.В., зокрема, на представництво інтересів ПрАТ «СК «АРКС» в судах всіх інстанцій. Вказана довіреність підписана головою Правління АТ «СК «АРКС» Андрієм Перетяжко. Також матеріали справи містять свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП 002003 від 21 січня 2019 року на ім`я Сечко С.В.

Дійсно, за текстом заяви при зазначенні сторони позивача не були вказані відомості його представника адвоката Сечко С.В., між тим подання заяви саме в інтересах ПрАТ «СК «АРКС» підтверджується підписанням власноручним підписом Сечко С.В., як представником позивача, позову, а також доданими до нього документами, а незазначення відомостей представника позивача в позовній заяві згідно з п. 1 ч. 1 ст. 183 ЦПК України могло бути усунуте шляхом виконання відповідної ухвали суду про залишення заяви без руху.

Повертаючись до аналізу змісту ч. 3 ст. 58 ЦПК України, колегія суддів звертає увагу, що юридична особа бере участь у справі через: свого керівника; члена виконавчого органу; іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту); представника.

При цьому, положення ЦПК України не вимагають долучення до позовної заяви документів, що підтверджують повноваження відповідного керівника юридичної особи у випадку наявності у справі довіреності на представництво інтересів юридичної особи, іншою особою.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

За правилами п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Частиною 1 статті 10 вказаного Закону передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в матеріалах справи не позбавляє можливості суд першої інстанції перевірити повноваження представника позивача, оскільки такі дані є відкритими, а зворотнє свідчить про надмірний формалізм суду першої інстанції під час винесення ухвали про повернення позовної заяви.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за запитом, за кодом саме Перетяжко Андрій Іванович є керівником ПАТ «СК «АРКС».

Отже, факт підписання позову саме представником позивача Сечко С.В. та наявність у справі довіреності Сечко С.В. на представництво інтересів у суді ПрАТ «СК «АРКС», дає підстави вважати, що суд першої інстанції мав об`єктивну можливість пересвідчитися у дійсності наведених відомостей, зокрема, щодо особи голови правління, від імені якої видана така довіреність, шляхом їх перевірки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого є відкритим.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.02.2023 у справі N 580/958/20.

У постанові від 04 серпня 2022 року у справі N 640/12628/21 Верховний Суд зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі N 826/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань судочинства, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.

Аналогічний висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі N 826/23910/15.

За таких обставин, повернення позовної заяви з підстав підписання її особою, посадове становище якої не зазначено, у межах спірних правовідносин є помилковим та не відповідає вимогам процесуального закону.

Таким, чином у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення вказаної заяви.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванилес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року).

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 20 грудня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

Е.А. Онищенко