Справа № 559/1823/22
Провадження № 2-др/559/1/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Край» в особі генерального директора Олександра Сизона про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Край» про визнання угод недійсними,

встановив:

ТзОВ «Волинь Край» звернулося у суд із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 559/1823/22 за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Волинь Край» про визнання угод недійсними. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 22.12.2022 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області у справі №559/1823/22 за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Волинь Край» про визнання угод недійсними було ухвалено рішення та у позові відмовлено у повному обсязі. 04.11.2022 на адресу Дубенського міськрайонного суду представником відповідача - адвокатом Сидорук-Серединською Л.А. направлено заяву про розподіл судових витрат, докази на підтвердження яких будуть надані суду протягом 5 днів з моменту винесення судового рішення. 27.12.2022 на адресу суду було направлено заяву про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат. Згідно розрахунку наданих послуг адвокатом Сидорук-Серединською Л.А., розмір судових витрат, необхідних для надання правничої допомоги становить 10 000 грн, які просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Волинь Край».

Представник відповідача ТзОВ «Волинь Край» в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, заявлені вимоги про ухвалення додаткового рішення підтримує в повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Мацей А.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволені заявлених вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки належним чином не доведено надання правничої допомоги на вказану суму. Вважає, що заявлена представником сума є завищеною. Зазначив, що представник відповідача перебуває у трудових відносинах з товариством та отримує відповідну заробітну плату, тому її послуги як адвоката у даній справі не повинні оплачуватися додатково.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представника позивача, суд прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Судом встановлено, що ТзОВ «Волинь Край» було укладено договір про надання правової допомоги від 04 січня 2022 року з адвокатом Сидорук-Серединською Лілією Анатолієвною, яка діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1497 (а.с. 169-171).

07 вересня 2022 року між ТзОВ «Волинь Край» та адвокатом Сидорук-Серединською Лілією Анатолієвною було укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 04 січня 2022 року (а.с. 172).

Відповідно до розрахунку надання послуг (виконаних робіт) адвокатом Сидорук-Сиротинською Л.А. та акту приймання-передачі наданих послуг від 22 грудня 2022 року (а.с. 173, 174) фактичні судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги склали 10 000 грн, де 7000 грн гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта, як відповідача, у судді; 1500 грн за консультації, роз`яснення, аналіз та правова оцінка позовної заяви і доказів позивача, аналіз документів відповідача; 1000 грн складання відзиву на позовну заяву та 500 грн складання додаткових письмових пояснень на позовну заяву.

Судом береться до уваги поданий розрахунок, акт приймання-передачі виконаної як належний, допустимий і достовірний доказ понесених витрат відповідачем саме у даній справі, так як останній складено на виконання функцій представником саме у даній справі згідно п. 2 цього Акту. Відповідачем доведено належними доказами факт понесених витрат на правничу допомогу, а саме: за консультації, роз`яснення, аналіз та правову оцінку позовної заяви і доказів позивача, аналіз документів відповідача; складання відзиву на позовну заяву. Щодо заявленого розміру гонорару адвоката за представництво інтересів у суді суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі №596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи вищенаведене та заперечення представника позивача, суд вважає, що розмір гонорару у розмірі 7000 грн, визначений у розрахунку наданих послуг адвокатом Сидорук-Сиротинською Л.А. є завищеним, при цьому вбачається справедливим розмір такого гонорару - 4500 грн, що відповідає як складності справи, так і співмірності.

Крім того, суд вважає, що не підлягає стягненню витрати за складання додаткових письмових пояснень на позовну заяву, оскільки хоча вказані додаткові пояснення містяться в матеріалах справи, однак згідно відмітки вхідної кореспонденції, останні надійшли до суду 23.12.2022, тобто вже після ухвалення рішення по суті, при цьому такі представником відповідача не долучалися під час розгляду справи по суті, а виступ останньою здійснювався усно.

В іншій частині суд вбачає обгрунтованим розрахунок витрат.

За таких обставин, суд дійшов висновку про ухвалення у справі додаткового рішення та стягнення з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000 грн. Разом з тим, суд критично ставиться до доводів представника позивача - адвокат Мацея А.М. щодо перебування представника відповідача ОСОБА_3 у трудових відносинах з ТзОВ «Волинь Край» та отримання нею заробітної плати за представництво у суді по вказаній цивільній справі, що є підставою для відмови стягнення витрат на правову допомогу, оскільки даний факт не підтверджений жодними належними доказами. Натомість в матеріалах справи міститься Договір від 04 січня 2022 року, що підтверджує надання адвокатом Сидорук-Сиротинською Л.А. правової допомоги ТзОВ «Волинь Край».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 136, 141, 260, 270 ЦПК України, суд

вирішив:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Край» в особі генерального директора Олександра Сизона про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Край» про визнання угод недійсними - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Край» (місцезнаходження: вул.Шкільна, 1, с. Квітневе, Дубенського району, Рівненської області, ) судові витрати в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень за правничу (правову) допомогу під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Край» про визнання угод недійсними.

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного додаткового судового рішення 09 січня 2023 року.

Суддя М.В. Панчук