Провадження № 2/361/795/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30 січня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 5 420 долари США, яка складається із: 2000 доларів США - основний розмір боргу; 3 420 доларів США - відсотки за договором позики, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судовий збір у розмірі 1555,81 гривень.

Свій позов обґрунтовував тим, що відповідач у справі є знайомим позивача і звернувся до нього по допомогу, а саме, попросив дати йому у позику грошові кошти для розвитку свого бізнесу. Позивач трохи сумнівався у тому чи давати йому у борг кошти, оскільки така позика ставила його у скрутне становище. Коли відповідач просив гроші в борг, то запевняв його, що ніяких проблем у поверненні не буде, поверне всю суму навіть раніше визначеного строку та запропонував навіть написати розписку.

01 березня 2021 року на прохання відповідача позивач дав йому у позику грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, про що ОСОБА_2 написав власноруч розписку. Також, відповідач зобов`язався до 10-го числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування позикою у розмірі 6 %. Основну суму боргу ОСОБА_2 зобов`язався повернути не пізніше 01.08.2021 року. У разі невчасного повернення боргу, відповідач зобов`язався сплачувати відсотки у розмірі 1,5 % у місяць від основної суми боргу, що становить 30 доларів США у день. Також, ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику у тій же валюті, що і брав (у доларах США).

До дати остаточного повернення боргу відповідач сплачував визначені у розписці відсотки. Коли настав час повернути борг, відповідач зазначив, що немає наразі коштів.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути всі кошти, на що останній говорив, що поверне пізніше, що немає наразі грошей для погашення даного боргу. Позивач входив у становище відповідача, був згоден почекати кошти, вірив його обіцянкам. Згодом, відповідач почав уникати зустрічі з позивач. На його телефонні дзвінки не відповідає, причини неповернення боргу не повідомив.

Разом з цим, відповідач припинив сплачувати обіцяні відсотки.

У зв`язку із викладеними обставинами, позивач змушений звернутися із даним позовом для захисту його порушених прав, а саме, невиконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню йому грошових коштів.

Тому, вважає, що позика має бути йому повернута у тій же валюті, що була взята, а саме, у розмірі 2000 доларів США. Крім того, відповідач зобов`язався повернути вказану позику у доларах США, про що власноруч зазначив у розписці.

Беручи позику, відповідач зобов`язався сплачувати позику у розмірі 6 % в місяць, а у випадку неповернення боргу вчасно (тобто 01.08.2021 р.), зобов`язався сплачувати 5 доларів у день до моменту повернення позики. До остаточної дати повернення позики відповідач справно сплачував відсотки, тут позивач претензій не маює. Проте, як тільки настала дата повернення боргу, відповідач ані борг, ані відсотки не сплачує.

Оскільки датою повернення основного боргу є 01.08.2021 р., то нарахування відсотків слід почати із наступної дати за датою невиконання основного зобов`язання, тобто з 02.08.2021 р.

Отже, розмір відсотків за користування коштами за період із 02.08.2021 р. по 24.11.2021 р. становлять 114 днів х 30 доларів США = 3 420 доларів США.

Крім того, варто зазначити, що унаслідок неповернення боргу відповідач завдав позивачу моральної шкоди. Зокрема, така моральна шкода полягає у наступному. Позичаючи гроші, відповідач запевняв, що поверне вчасно, що буде сплачувати відсотки і ніяких проблем не буде. Він довірився відповідачу, вважав його порядною людиною, а той ввів в оману та не виконує взяті на себе обов`язки по поверненню боргу та відсотків. В умовах, що нині сталися у зв`язку із коронавірусним захворювання (СОVID-19), постійними через це карантинами та певними обмеженнями, позивач був змушений деякий час бути вдома без заробітку. Обіцянки відповідача поставили позивача у скрутне матеріальне становище, він був змушений також брати в борг у знайомих, сплачувати відсотки. Думка про відсутність у нього коштів на проживання завдавала йому психологічного дискомфорту, він втратив спокійний сон та почав бути дратівливий. Все це порушує його нормальні життєві зв`язки. Тому, моральну шкоду він оцінює у розмірі 10000 грн.

09 грудня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 05 квітня 2022 року.

Позивач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд дослідивши письмові докази в справі, встановивши обставини в справі та відповідні правовідносини, дійшов до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд встановив, що 01 березня 2021 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 у позику грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, на підтвердження чого написав власноруч розписку, де зобов`язався до 10-го числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування позикою у розмірі 6 %. Основну суму боргу ОСОБА_2 зобов`язався повернути не пізніше 01.08.2021 року. У разі невчасного повернення боргу, відповідач зобов`язався сплачувати відсотки у розмірі 1,5 % у місяць від основної суми боргу, що становить 30 доларів США у день. Також, ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику у тій же валюті, що і брав (у доларах США).

Отримані кошти ОСОБА_3 в строк зазначений в розписці не повернув.

Отже, зобов`язання згідно умов договору позики відповідач не виконав чим порушив права законні інтереси позивача, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Тому, розмір відсотків за користування коштами за період із 02.08.2021 р. по 24.11.2021 р. становлять 114 днів х 30 доларів США = 3 420 доларів США.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобов`язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом норм ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи з викладеного, а також те, що відповідач суму позики позивачу не повернув, безпідставно продовжує користуватися чужими грошима, суд розглядаючи вказані позовні вимоги в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь із відповідача ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 5420 доларів США, яку просить стягнути позивач, а саме: 2000 доларів США основного боргу та 3420 доларів США відсотки за договором позики, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В ч. 3 вказаної статті зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Приписами ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди від 31 березня 1995 року №4 (з наступними змінами і доповненнями), позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що сторонами при укладенні договору позики не було передбачено відшкодування відповідачем моральної шкоди за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та ненадання позивачем жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому такої шкоди, суд приходить до висновку про необґрунтованість цих позовних вимог.

Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 1555 грн. 81 коп., що підтверджується квитанцією №87814 від 24.11.2021 р.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 5420 доларів США, з яких: 2000 доларів США основного боргу та 3420 доларів США відсотки за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1555 грн. 81 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.