Справа № 442/2470/13-ц
Провадження № 4-с/442/25/2023
УХВАЛА

Іменем України

19 грудня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Курус Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю сторін виконавчого провадження Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест",

з участю секретаря судового засідання Федишина Б.І.,

представника заявниці адвоката Гук Н.В.,

державного виконавця Скоропад Н.В.,

в с т а н о в и в:

23.11.2023 (здано на пошту 20.11.2023) ОСОБА_1 звернулась звернулася до суду з даною скаргою, в якій просить визнати неправомірною відмову державного виконавця від 25.10.2023, яку вона отримала 10.11.2023, у зупиненні виконавчого провадження за виконавчим листом №442/2470/13-ц від 25.04.2014, зобов`язати державного виконавця зупинити вказане виконавче провадження.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження АСПВ №72322722 по примусовому виконанню виконавчого листа №442/2470/13-ц, виданого 25.04.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" заборгованості за кредитним договором в сумі 172275,15 грн. та 3169,65 грн. судових витрат.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2023 поновлено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, видано дублікат виконавчого листа.

Вказує, що оскільки ухвали вона не отримувала, а тому не могла вчасно подати апеляційну скаргу на неї. Однак, 11.09.2023 Львівським апеляційним судом їй поновлено строк на апеляційне оскарження і відкрито апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу від 01.06.2023. Вказане, на її думку, є підставою для зупинення виконавчих дій в ході згаданого вище виконавчого провадження.

Зазначає, що оскільки державним виконавцем було накладено арешт на її рахунки, а тому вона звернулась до державного виконавця з проханням зупинити стягнення за вказаним виконавчим документом, однак їй в цьому було відмовлено.

Ухвалою від 24.11.2023 скаргу було залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення її недоліків, які скаржником було усунуто 05.12.203.

06.12.2023 скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 19.12.2023.

18.12.2023 від Дрогобицького відділу ДВС надійшов відзив і докази направлення такого іншим учасникам справи, у якому просили відмовити у задоволенні скарги. Відзив обґрунтований тим, що державний виконавець діяв з дотриманням вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, просить її задоволити.

Державний виконавець просив в задоволенні скарги відмовити, з підстав, викладених у відзиві.

Представник стягувача на розгляд скарги не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду зазначеної скарги. Його неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши скаргу та додані письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися ст.55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, Законом України «Про виконавче провадження» із змінами та доповненнями, положеннями ЦПК України.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2023 (взято з Єдиного державного реєстру судових рішень) визнано поважною причину пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа №422/2470/13-ц відносно ОСОБА_1 до виконання та поновлено його. Видано Товариству з обмереженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» дублікат виконавчого листа №422/2470/13-ц від 28.04.2014, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області відносно ( ОСОБА_1 .

25.07.2023 Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження АСПВ №72322722 з примусового виконання виконавчого листа № 442/2470/13-ц, виданого 25.04.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" заборгованості за кредитним договором в сумі 172275,15 грн. та 3169,65 грн. судових витрат, яке відкрито 25.07.2023.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11.09.2023 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 червня 2023 року. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 червня 2023 року.

27.09.2023 до державного виконавця звернулась ОСОБА_1 із заявою, в якій вказала, що оскільки нею оскаржено ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа від 01.06.2023, а тому просила зупинити стягнення за вказаним виконавчим документом.

Листом державного виконавця від 25.10.2023 №72322722, який ОСОБА_1 отримала 10.11.2023, їй було відмовлено у зупиненні виконання виконавчого провадження.

У своїй скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що державний виконавець зобов`язаний був зупинити виконавче провадження у зв`язку з подачею нею апеляційної скарги на рішення суду поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа на підставі вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки саме на підставі цього рішення букло видано виконавчий документ.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Так, виконавче провадження, зокрема, зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Як встановлено під час розгляду скарги, судовим рішенням на підставі якого видано виконавчий документ є ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2023, якою поновлено строк на пред`явлення виконавчого документу до виконання та видано дублікат виконавчого листа з виконання виконавчого листа № 442/2470/13-ц, виданого 25.04.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" заборгованості за кредитним договором в сумі 172275,15 грн. та 3169,65 грн. судових витрат. Однак, таке судове рішення оскаржено боржником в апеляційному порядку.

При цьому суд враховує, що первинний виконавчий лист було втрачено, в подальшому закінчився строк для пред`явлення його до виконання, а відтак саме ухвала суду від 01.06.2023 слугувала для видачі дублікат виконавчого документу, за яким 25.07.2023 відкрито виконавче провадження.

Вказане на думку суду було підставою для зупинення виконавчих дій до набрання ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2023 законної сили, однак виконавцем таке зупинено не було, що є підставою для задоволення скарги.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу задоволити.

Визнати неправомірною відмову державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у зупиненні виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №442/2470/13-ц від 25.04.2014.

Зобов`язати державного виконавця зупинити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №442/2470/13-ц, виданого 25.04.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області до набрання ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2023 законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали 20.12.2023.

Головуюча-суддя Р.І. Курус