15 грудня 2023 року м. Кропивницький
справа № 390/1175/21
провадження № 22-з/4809/105/23
Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Письменного О.А.,
суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
при секретарі - Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Захарченко Ігор Васильович про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Фермерського господарства «Ковалевського Віталія Івановича» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок, -
У серпні 2021 року Фермерське господарство «Ковалевського Віталія Івановича» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок.
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2023 року задоволено частково заяву про ухвалення додаткового рішення, подану представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Захарченком Ігорем Васильовичем у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Ковалевського Віталія Івановича» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок.

Стягнуто з Фермерського господарства «Ковалевського Віталія Івановича» на користь ОСОБА_1 20000 грн, в якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, скаржник подав апеляційну скаргу.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «Ковалевського Віталія Івановича» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

17 листопада 2023 року від представника позивача - Захарченка І.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Вказав, що укладеним між ним та ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги встановлено розмір його гонорару за представництво в суді апеляційної інстанції 10 000 грн.

Заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження №11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 під час судового розгляду даної справи здійснював адвокат Захарченко І.В. на підставі ордера серії ВА № 1035789 від 14.07.2022 року, договору про надання правової допомоги від 14.07.2022 та додатку до нього, згідно яких ОСОБА_1 зобов`язується виплатити гонорар по справі № 390/390/1175/21 за представництво в суді першої інстанції - у розмірі 25000, в суді апеляційної інстанції - у розмірі 10000 грн, у суді касаційної інстанції - у розмірі 10000 грн. Крім того, ОСОБА_1 зобов`язується сплатити адвокату гонорар успіху, розмір якого становить 50 % від розміру гонорару за представництво у випадку відмови у задоволенні позову. Повна вартість послуг має бути сплачена в 30-денний строк після ухвалення остаточного рішення у даній справі.

В якості підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_1 професійної правничої допомоги суду надано акт прийому-передачі наданих послуг від 15.11.2023, згідно якого, комплекс виконаної адвокатом роботи включає в себе: підготовку відзиву від 24.08.2023 та участь в судовому засіданні. Загальна вартість вказаних робіт становить 10 000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року по справі № 911/2737/17 метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Враховуючи те, що правнича допомога адвоката полягала у складанні відзиву на апеляційну скаргу щодо оскарження додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу та участь у судовому засіданні, а також те, дане питання за складністю є незначним, і стосовно якого існує судова практика, апеляційний суд дійшов до висновку про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн, оскільки цей розмір судових витрат є дійсним та обґрунтованим, а відтак відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270,382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Захарченко Ігор Васильович про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Доповнити постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року абзацом наступного змісту:

Стягнути з Фермерського господарства «Ковалевського Віталія Івановича» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А. Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич