Справа № 717/1987/23
Номер провадження2-о/717/210/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року смт. Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді: Телешмана О.В.

за участю:

секретаря судового засідання Глібіщук М.Л.

заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися,

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Тимуш Л.Ф. в судове засідання з`явився.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився,

представник заінтересованої особи - Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в судове засідання не з`явився,

Заявники звернулися до суду із заявою, в якій просять:

розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у виконавчому комітеті Росошанівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис № 13 від 04.11.2001 року та встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує та матеріально утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за спільною заявою подружжя яке має дітей - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали повністю та простять розглядати справу в їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та визнають повністю.

Представник Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності.

Представник Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, вважає, що вимоги заявників безпідставні та задоволенню не підлягають.

Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Інші заяви та клопотання не надходили.

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Тимуш Л.Ф. в судовому засідання заяву підтримав повністю з підстав, зазначених в заяві та просить задовольнити заяву повністю.

Судом також встановлено, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 4 листопада 2001 року у Росошанівській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис №13, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12 червня 2013 року. У подружжя є одна неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 2 листопада 2007 року.

23 жовтня 2023 року заявники уклали між собою договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балковим М.М., пунктом 2 якого визначили місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - заявником ОСОБА_1 , а також пунктом 3 визначили, що виховання витрати на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , лікування, забезпечення всім необхідним, здійснює батько ОСОБА_1 самостійно. Відповідно до п.4 даного договору мати - ОСОБА_2 зобов`язалася брати участь у додаткових витратах на неповнолітнього сина, що можуть бути викликані особливими обставинами(розвиток його здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), та мати зобов`язалась утримувати їхню повнолітню дочку до досягнення нею двадцяти трьох років у зв`язку з продовженням навчання, що підтверджується копією договору, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балковим М.М. від 23 жовтня 2023 року.

18 грудня 2023 року заявники уклали між собою договір, посвідчений приватним Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області, яким визначили розмір аліментів, порядок їх сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1,2 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Заявники надали суду докази, що між подружжям були укладені договори про визначення місця проживання дитини та розмір аліментів на дитину, які посвідчені нотаріально, відтак суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу між подружжям - заявниками на підставі ст.109 СК України і в цій частині заява підлягає задоволенню повністю.

Також судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 згідно довідки Росошанівського навчально - виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» від 04.10. 2023 року №107 бере активну участь у вихованні та навчанні свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а мама не бере участі у вихованні сина. 23 жовтня 2023 року заявники уклали між собою договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балковим М.М., пунктом 2 якого визначили місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - заявником ОСОБА_1 , а також пунктом 3 визначили, що виховання витрати на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , лікування, забезпечення всім необхідним, здійснює батько ОСОБА_1 самостійно.

Крім того, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали суду показання про те, що приблизно останні шість місяців за місцем проживання заявника ОСОБА_1 вони не бачили його дружини. В господарстві вони бачать лише ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_6 . ОСОБА_1 займається підсобним господарством, порається з сином по господарству, а ОСОБА_7 вони не бачили.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Хант проти України, § 54, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по- друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, § 100, рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року).

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 22.12.2021р. у справі №339/143/20 провадження № 61-6809св21.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками ( усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.2 ст. 143 СК України батько, який не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, батьківство якого визначено у свідоцтві про народження дитини або визнано за рішенням суду, зобов`язаний за повідомленням служби у справах дітей, що здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, забрати дитину для утримання та виховання з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я, якщо цього не зробила мати дитини. У разі якщо батько не перебуває у шлюбі, він набуває статусу одинокого батька.

Також заявник в заяві зазначив, що він має на меті скористатися пільгами в оподаткування у разі розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання ним та утримання своєї дитини.

В разі відсутності реєстрації шлюбу заявник може мати статус одинокого батька і матиме можливість користуватися відповідними пільгами, встановленими законом.

При цьому суд зазначає, що згідно з п. п. «а» п. п. 169.1.3 п. 169.1 ст. 169 ПКУ платник податку, який є одинокою матір`ю (батьком), вдовою (вдівцем) або опікуном, піклувальником, має право на податкову соціальну пільгу у розмірі 169.1.3. у розмірі, що дорівнює 150 відсоткам суми пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 цього пункту, - для такого платника податку, який: а) є одинокою матір`ю (батьком), вдовою (вдівцем) або опікуном, піклувальником - у розрахунку на кожну дитину віком до 18 років.

Відповідно до п.5 Порядку подання документів для застосування податкової соціальної пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. N 1227 Для застосування пільги з підстав, передбачених у підпунктах 169.1.2, 169.1.3 і 169.1.4 пункту 169.1 статті 169 Кодексу, крім заяви про застосування пільги подають: 1) одинока матір, батько, вдова, вдівець або опікун, піклувальник, які мають дитину (дітей) віком до 18 років: копію свідоцтва (дубліката свідоцтва) про народження дитини (дітей) або документ із зазначенням відомостей про батька дитини в Книзі реєстрації актів цивільного стану, чи документи, які підтверджують вік дитини (дітей), затверджені відповідним органом країни, в якій іноземна фізична особа - платник податку постійно проживав (проживала) до прибуття в Україну; копію рішення органу опіки і піклування про встановлення опіки чи піклування (якщо із заявою звертається опікун або піклувальник); копію свідоцтва про шлюб та свідоцтва про смерть (якщо із заявою звертається вдова або вдівець); копію паспорта. Для цілей цього пункту одинокою матір`ю (батьком) або опікуном, піклувальником вважаються особи, які на момент застосування роботодавцем пільги, визначеної підпунктом "а" підпункту 169.1.3 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу, маючи дитину (дітей) віком до 18 років, не перебувають шлюбі, зареєстрованому згідно із законом.

Верховний Суд в п. 49,50 постанови від 13.06.2018 року по справі №822/2446/17 зазначив, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 (далі Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що заявник ОСОБА_1 надав суду належні та допустимі докази, що він самостійно виховує та матеріально утримує свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і встановлення даного факту йому необхідно для отримання пільг, передбачених Податковим кодексом України, тому заява в цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.294 КПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей, правовідносини, пов`язані з аліментними зобов`язаннями та шлюбом, особистими немайновими правами та обов`язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що заявники категорично заперечують проти збереження шлюбу, а також подружжя визначило місце проживання та порядок утримання дитини, суд вважає, що заяву слід задовольнити повністю.

Враховуючи викладене вище, на підставі ст.7,24,55,56,109,143,160 СК України, 29 ЦК України, керуючись ст. ст.2-13,76-81,81-84, 133,141,258, 259, 263-265, 293,294,315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 паспорт серії НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 та паспорт серії НОМЕР_6 ), який був зареєстрований 4 листопада 2001 року у Росошанівській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис № 13 - розірвати.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 паспорт серії НОМЕР_4 ) самостійно виховує та матеріально утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 19.12.2023 року.

Суддя Телешман О.В.