КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року місто Київ

Справа 760/25935/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/67/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання Вєтчінової О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича в інтересах Приватного підприємства «ЛЕКС» на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2022 року (постановлена у складі судді Букіної О.М., повне судове рішення складено 05 вересня 2022 року) про відмову у задоволенні клопотання

у справі за клопотанням арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом Приватного підприємства «ЛЕКС» до компанії «Pacific Harbor Corp.» та ОСОБА_1 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ

У вересні 2021 року арбітражний керуючий Кучак Ю. Ф. в інтересах ПП «ЛЕКС» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.

Клопотання обґрунтовано тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 січня 2010 року у справі №2-621/10 Солом`янським районним судом м. Києва задоволено позов ПП «Лекс» до Компанії «Расіfіс Наrbor Соrp.» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості на загальну суму у розмірі 72 202 335 грн 97 к.

Рішення набрало законної сили 23 лютого 2010 року та в апеляційному порядку не оскаржувалось.

У ході здійснення ліквідаційної процедури, ліквідатору Кучаку Ю. Ф. стало відомо, що Солом`янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист від 25 липня 2011 року про примусове виконання вищезазначеного рішення суду.

Заявник посилається, що у пошуковій системі АСВП виконавчі провадження на підставі виданого виконавчого документу не зафіксовано.

Провадження у справі про банкрутство ПП «Лекс» №Б8/183-11 відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 28 листопада 2011 року, тобто фактично через 4 місяці після видачі виконавчого документу.

Ліквідаційна процедура передбачає припинення повноважень керівництва банкрута, таким чином обов`язки керівника у ліквідаційній процедурі здійснюються його ліквідатором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09 листопада 2015 року у справі № Б8/183- 11 року ліквідатором ПП призначено арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича та зобов`язано попереднього ліквідатора ПП «Лекс» арбітражного керуючого Чорненького Сергія Вікторовича передати ліквідатору Банкрута Кучаку Юрію Федоровичу печатки і штампи ПП «Лекс» та всю документацію, що була отримана ним під час виконання повноважень ліквідатора ПП «Лекс».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07 березня 2017 року у справі № Б8/183-11 зобов`язано арбітражного керуючого Чорненького Сергія Вікторовича передати ліквідатору Банкрута Кучаку Юрію Федоровичу штампи ПП «Лекс», бухгалтерську та іншу документацію, матеріальні та інші цінності ПП «Лекс», всі документи щодо здійснення ліквідаційної процедури, у тому числі документи, які стосуються продажу майна ПП «Лекс».

20березня 2017 року ліквідатором ПП «Лекс» направлено до Відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві заяву про виконання ухвали Господарського суду Київської області від 07березня 2017 року у справі №Б8/183-11, однак 06 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Вказує, що ним, як ліквідатором, здійснювались заходи з пошуку та витребування документації боржника, однак жодних документів від попереднього ліквідатора діючому ліквідатору ПП «Лекс» не передавалось.

Зазначає, що черезнедобросовісне виконання обов`язків попереднім ліквідатором ПП «Лекс» втрачено виконавчий документ виданий на підставі рішення Солом`янського районного суд м.Києва від 11січня 2010 у справі №2-621/10, про існування якого заявнику стало відомо лише зараз.

З огляду на викладене вище, вважав, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено з об`єктивних причин, а тому просив:

- поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого документу за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11.01.2010 року у справі №2- 621/10 про солідарне стягнення заборгованості на загальну суму у розмірі 72 202 335, 97 грн. з Компанії «Pacific HarborCorp.» (3900 S.E. 189th Ave, Vancouver, WA 98083, USA) та ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

- видати дублікат виконавчого документу за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11.01.2010 року у справі №2-621/10 про солідарне стягнення заборгованості на загальну суму у розмірі 72 202 335, 97 грн. з Компанії «Pacific HarborCorp.» (3900 S.E. 189th Ave, Vancouver, WA 98083, USA) та ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2022 року у задоволені клопотання арбітражногокеруючого Кучака Юрія Федоровича про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документу у справі за позовом ПП «Лекс» до компанії «Pacific Harbor Corp.» та ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, арбітражний керуючий Кучак Юрій Федорович в інтересах Приватного підприємства «ЛЕКС» подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати оскаржувану ухвалу; поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого документу за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11.01.2010 року у справі №2- 621/10 про солідарне стягнення заборгованості на загальну суму у розмірі 72 202 335, 97 грн. з Компанії «PacificHarborCorp.» (3900 S.E. 189th Ave, Vancouver, WA 98083, USA) та ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ); видати дублікат виконавчого документу за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11.01.2010 року у справі №2-621/10 про солідарне стягнення заборгованості на загальну суму у розмірі 72 202 335, 97 грн. з Компанії «Pacific HarborCorp.» (3900 S.E. 189th Ave, Vancouver, WA 98083, USA) та ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновки суду про те, що заявнику було відомопро наявність виконавчих документів ще у 2017 році, оскільки звернувшись до господарського суду з заявою про зобов`язання арбітражного керуючого Чорненького С. В. повернути речі та документи, Кучак Ю. Ф. мав перевірити наявність невиконаних судових рішень, в межах процедури банкрутства, є помилковими так як, ліквідатор Кучак Ю. Ф. був позбавлений можливості отримати інформацію про наявність, як рішення суду так і виконавчого документу, позаяк інформаційні реєстри (АСВП, Судова влада) відповідної інформації не містять.

Вказує, що до втрати виконавчого документа призвело саме недобросовісне виконання своїх обов`язків попереднім ліквідатором. Про існування виконавчого документа стало відомо лише зараз.

Зазначає, що у даному випадку необхідно застосувати висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №902/357/18 та від 23.10.2018 у справі № 904/5978/14, що полягають у можливості визнання поважними причин пропущення строку позовної давності у зв`язку з бездіяльністю раніше призначених арбітражних керуючих та вчинення ними дій не в інтересах боржника та його кредиторів, тобто обставини, які робили своєчасне пред`явлення позову утрудненим. Фактично суд касаційної інстанції вказав на те, що бездіяльність раніше призначених арбітражних керуючих та вчинення ними дій не в інтересах боржника та його кредиторів є поважними причинами пропущення строків, протягом яких Законом передбачено вчинення дій.

Звертає увагу суду на те, що виконавчий лист був виданий представнику ПП «Лекс» 25 липня 2011р. на підставі доручення з якого вбачається, що керівником та засновником ПП «Лекс» на той час був ОСОБА_1 (Відповідач 2), який не був зацікавлений у відкритті виконавчого провадження відносно себе.

Крім того, матеріали справи не містять доказів видачі виконавчого документу про стягнення боргу з Відповідача 1 Компанії «Pacific Harbor Corp.».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, інші учасники своїм правом щодо подачі відзиву не скористались.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання 17 січня 2023 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.

Арбітражний Керуючий Кучака Ю.Ф. повідомлявся шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, яка зазначається представником в заявах як засіб зв`язку та електронна пошта.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження 61-8505 св 22)

Боржник ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції яка повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Оскільки у суду відсутня будь-яка інша адреса відповідача, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, учасники справи повідомлені про розгляд справи належним чином та у встановлений законом спосіб.

З огляду на те, що справу розглянуто 17 січня 2023 року за відсутності учасників справи, згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення постанови апеляційного суду в даній справі є дата складання повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як визначено ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами цивільної справи, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 січня 2010 року у справі №2-621/10 задоволено позов ПП «Лекс» до Компанії «Расіfіс Наrbor Соrp.» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості на загальну суму у розмірі 72 202 335 грн 97 к.

Копію рішення представник компанії «Расіfіс Наrbor Соrp.» отримав 23 лютого 2010 року.

Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось.

25 липня 2011 року у справі було видано виконавчий лист уповноваженому представнику стягувача.

Будь-яких відомостей про те, що виконавчий документ пред'являвся до виконання, матеріли справи не містять.

Суду також не надано достатньо доказів тому, що виконавчий лист не пред`являвся до виконання та не виконувався.

Відмовляючи у задоволені клопотання суд першої інстанції виходив з того, що доказів того, що виконавчий документ у даній справі втрачено, а також доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, суду не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) є суб`єктом незалежної професійної діяльності, і водночас з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника; ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) боржника.

Через арбітражного керуючого здійснюється відносини між сторонами, господарським судом та іншими учасниками у справі про банкрутство.

Як учасник провадження у справі про банкрутство, арбітражний керуючий набуває такого статусу лише після прийняття судом відповідного процесуального документа.

Відтак, саме з цього моменту арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) має право здійснювати свої повноваження, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", серед яких, проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута; формування ліквідаційної маси; подання до суду заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; ведення реєстру вимог кредиторів тощо.

При цьому, ліквідатор у справі про банкрутство має самостійний статус як особа, що за рішенням суду зобов`язана належним чином виконувати свої повноваження в ході ліквідаційної процедури, зокрема ті, що направлені на формування ліквідаційної маси боржника.

Така правова позиція наведена Верховним Судом у справах № 904/5978/14, № 904/7981/17.

Відповідно до Ухвали Господарського суду Київської області від 09 листопада 2015 року у справі № Б8/183-11 року ліквідатором ПП призначено арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича та зобов`язано попереднього ліквідатора ПП «Лекс» арбітражного керуючого Чорненького Сергія Вікторовича передати ліквідатору Банкрута Кучаку Юрію Федоровичу печатки і штампи ПП «Лекс» та всю документацію, що була отримана ним під час виконання повноважень ліквідатора ПП «Лекс».

З аналізу вищевикладеного вбачається, що з моменту прийняття судом відповідного процесуального документа арбітражний керуючий (ліквідатор) має право вчиняти дії спрямовані на виявлення та повернення майна банкрута.

Таким чином, з 2015 року арбітражний Керуючий Кучака Ю. Ф. мав право вчиняти всі необхідні дії пов`язані з виявленням та поверненням майна ПП «ЛЕКС».

Згідно ухвали Господарського суду Київської області від 07 березня 2017 року у справі № Б8/183-11 зобов`язано арбітражного керуючого Чорненького Сергія Вікторовича передати ліквідатору Банкрута Кучаку Юрію Федоровичу штампи ПП «Лекс», бухгалтерську та іншу документацію, матеріальні та інші цінності ПП «Лекс», всі документи щодо здійснення ліквідаційної процедури, у тому числі документи, які стосуються продажу майна ПП «Лекс».

Як зазначає скаржник, ним були вчинені дії для отримання вказаних документів, а саме здійснено звернення з виконавчим листом до державної виконавчої служби, однак 06 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Таким чином апеляційним судом встановлено, що отримання арбітражним керуючим інформації про те, що на користь ПП "Лекс" іще в 2010 році було ухвалено рішення про стягнення боргу, жодним чином не пов`язане з судовим процесом про витребування документів від попереднього арбітражного керуючого. Так, як не зважаючи на те, що рішення суду про передачу документів не було прийнято до виконання , Кучаку Ю.Ф. стало відомо про рішення суду, яке більш ніж через 10 років ліквідатор стягувача намагається звернути до виконання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» № 606- ХIV від 21 квітня 1999 року в редакції чинній станом на дату ухвалення рішення суду,виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання протягом трьох років, з наступного дня після його постановлення.

Станом на дату отримання стягувачем виконавчого листа відповідно до ст. 22 Закону "Про виконавче провадження" виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання протягом року з наступного дня після набранням рішенням законної сили.

Згідно з п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Цим Законом строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, згідно ст. 12 встановлено три роки з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України).

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, питання про видачу дубліката виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Метою застосування ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

У своїй заяві та в апеляційній скарзі арбітражний керуючий Кучак Ю. Ф. вказує, що про існування виконавчого документа стало відомо лише зараз, однак ним не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним отримано лише зараз документи або докази на підставі яких стало відомо про існування рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 січня 2010 року та виконавчого документа у вказаній справі, оскільки він вчиняє дії необхідні для формування ліквідаційної маси ПП «Лєкс» з 2015 року.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що починаючи з 2015 року (час отримання повноважень арбітражного керуючого), а також з квітня 2017 року скаржником вчинялись будь-які дії спрямовані на отримання будь-якої інформації, не тільки від попереднього ліквідатора Чорненького С. В., але й здійснювались заходи, спрямовані на пошук, виявлення та повернення майна ПП «Лекс».

Таким чином, скаржником не надано до суду жодного доказу про те, що перешкодило стягувачу ПП "Лекс" з 2011 року пред`явити виконавчий лист до виконання.

Суд вірно виходив з того, що суд зобов`язаний був перевірити не лише добросовісність поведінки останнього арбітражного керуючого, а дослідити обставини пропуску строку стягувачем на протязі всього періоду.

Суд також вірно виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, що виконавчий лист з 2011 року не був пред`явлений до виконання, та не знаходився на виконанні в жодній виконавчій службі.

Посилання заявника на те, що строк був пропущений через неналежне виконання попереднім арбітражним керуючим своїх обов`язків є недоведеним припущенням, оскільки, відповідно до наданої суду ухвали Господарського суду Київської області від 09 листопада 2015 року та інших судових рішень не встановлено, що повноваження від попереднього арбітражного керуючого Чорненького С. були передані арбітражному керуючому Кучаку Ю.Ф, саме через неналежне виконання попереднім, своїх обов`язків.

Та обставина, що існує ухвала суду за березень 2017 року про зобов`язання передати документи з приводу ліквідації ПП "Лекс`від одного арбітражного керуючого до іншого, не доводить, що виконавчий лист не був пред`явлений до виконання на протязі 6 років, саме через не виконання своїх обов`язків арбітражним керуючим Чорненьким С.В.

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для видачі дублікату виконавчого листа у зв`язку із тим, що стягувач ПП "Лекс" пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а суду , арбітражним керуючим Кучаком Ю.Ф. не було надано доказів поважності причин пропуску такого строку.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосувати висновки викладені у постановах Верховного Суду від16.04.2019 у справі №902/357/18 та від 23.10.2018 у справі № 904/5978/14, що полягають у можливості визнання поважними причин пропущення строку позовної давності у зв`язку з бездіяльністю раніше призначених арбітражних керуючих та вчинення ними дій не в інтересах боржника та його кредиторів, тобто обставини, які робили своєчасне пред`явлення позову утрудненим - колегія суддів не приймає до уваги з наступних підстав.

У справі № 902/357/18 встановлено, що наявна ухвала суду, якою арбітражного керуючого усунено від виконання обов`язків ліквідатора саме за неналежне виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого за ініціативою суду та призначено у справі іншого ліквідатора. Тому Верховний Суд визнав причини пропуску строку поважними та дійшов висновку про пропущення строку позовної давності у зв`язку з бездіяльністю раніше призначених арбітражних керуючих та вчинення ними дій не в інтересах боржника та його кредиторів.

У даному випадку до суду не надано жодного доказу, що ліквідатор Чорненький С. В. неналежно виконував свої обов`язки, чи був усунений від їх виконання, у зв`язку з чим його було замінено.

У постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 904/5978/14, мали місце інші обставини, а судом не вирішувалось питання про пропущення строку позовної давності у зв`язку з бездіяльністю раніше призначених арбітражних керуючих та вчинення ними дій не в інтересах боржника та його кредиторів.

Посилання скаржника на те, що виконавчий лист був виданий представнику ПП «Лекс» 25 липня 2011р. на підставі доручення з якого вбачається, що керівником та засновником ПП «Лекс» на той час був ОСОБА_1 (Відповідач 2) який не був зацікавлений у відкритті виконавчого провадження відносно себе, та що матеріали справи не містять доказів видачі виконавчого документу про стягнення боргу з Відповідача 1 Компанії «Pacific Harbor Corp.» - не спростовують висновків суду про недоведеність заявником поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів встановила, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича в інтересах Приватного підприємства «ЛЕКС»підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2022 року - без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги покладаються на особу, що оскаржила ухвалу суду.

Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича в інтересах Приватного підприємства «ЛЕКС» - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик