Провадження № 2/742/1117/23
Єдиний унікальний № 742/4101/23
29 листопада 2023 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Короткої А.О.,
при секретарі Бурмаці Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представниця позивача адвокатка Ткаченко Наталія Миколаївна, до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, -
Адвокаткою Ткаченко Н.М. було подано до суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом його виселення з будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2022. Вказаний будинок був придбаний позивачем у ОСОБА_3 , який в свою чергу 13.05.2020 придбав його у ОСОБА_2 , який до цього часу зареєстрований та проживає у даному будинку. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не знімається з місця реєстрації та не виселяється з нього у добровільному порядку, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з відповідним позовом.
У судове засідання позивач та його представниця не з`явилися, проте остання завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.п.35).
Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 13.05.2020 ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_2 будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.6).
Згідно з копією договору купівлі-продажу від 29.12.2022 ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.7-8).
З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319228517 від 29.12.2022 та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319228396 від 29.12.2022 вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки та будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.9,10).
Згідно з копією домової книги для прописки громадян ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.11-12).
07.08.2023 ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 з вимогою виселитися та знятися з місця реєстрації, що за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.14).
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 150 Житлового кодексу України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а частиною 1 ст.317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-VII401 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про оголошення особи безвісно відсутньою або померлою.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , хоча з 2020 року вже не є власником вказаного будинку, чим створює перешкоди позивачу у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм житлом, тому суд беззаперечно вважає відповідача таким, що підлягає зняттю з зареєстрованого місця проживання та виселенню.
На підставі ст.150 ЖК України, ст.316, 319, 321, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-VII401, керуючись ст.12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належним на праві власності житлом, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір сплачений при подачі позову в розмірі 1073 (тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено та підписано 29.11.2023.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Анна КОРОТКА