Номер провадження: 22-ц/813/6308/23
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Сегеди С.М., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

31 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити нікчемність договору №31 від 01.02.2019, укладеного між КП "ЖКС "ВУЗІВСЬКИЙ" та ОСОБА_2 .

Позовна заява вмотивована тим, що що в зв`язку з тим, що КП "ЖКС "Вузівський" в місті Одесі не виконує з 2019 року по теперішній час утримання будинку, він 13 березня 2021 року звернувся до КП "ЖКС "Вузівський" з запитом на надання публічної інформації.

Листом від 16.03.2021 позивачу було повідомлено, що у володінні КП "ЖКС "Вузівський" запитуваної інформації немає, після чого позивач звернувся з позовом до Одеського окружного адміністративного суду, в ході розгляду якого відповідачем був наданий Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, який з боку співмешканців будинку АДРЕСА_1 підписав "довірена особа" пан ОСОБА_3 .

Встановити особу, що вказана представником від будинку АДРЕСА_1 не вдається - для з`ясування обставин підписання цього договору та хто саме його делегував і надавав права щодо підписання договору.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

У відзиві на позовну заяву представник КП "ЖКС "Вузівський" посилається на те, що на підставі протоколу від 17.01.2019 зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_1 , управителем даного багатоквартирного будинку було визначено КП "ЖКС "Вузівський", а ОСОБА_2 був обраний як уповноважена особа на укладання договору з управителем. Вказаний протокол опубліковано на офіційному сайті Одеської міської ради за посиланням: https://omr.gov.ua.

01 лютого 2019 року між КП "ЖКС "Вузівський" та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в особі ОСОБА_2 , був укладений договір №31 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Представник відповідача зазначає, що вказаний договір був підписаний сторонами без будь-яких зауважень та протоколів розбіжностей. При цьому зміст Договору №31 від 01.02.2019 не суперечить жодному акту законодавства, ОСОБА_2 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності (протокол від 17.01.2019 року); волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі (факт підписання договору без будь-яких зауважень; Договір №31 від 01.02.2019 року спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП ЖКС «Вузівський» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні позову.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 01 лютого 2019 року між Комунальним підприємством "Житлово-комунальний сервіс "Вузівський" в особі Директора Шонія Зураба Резоєвича, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та співвласними баготоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 в особі ОСОБА_2 , що діє на підставі паспорту, з іншої сторони уклали Договір №31 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п. 1 Договору Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Судом першої інстанції досліджено Додаток №1 до Типового договору №31 від 01.02.2019 - Список співвласників і площа квартир, що перебувають у їх власності, АДРЕСА_1 . У вказаному списку зокрема зазначені прізвища, ім`я та по батькові власників: кв. АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 .

Судом також досліджено Протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням Шишкіна, 52 від 17.01.2019 (а.с.173-176).

З вказаного протоколу вбачається, що загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку: 71 осіб. Загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку: 3801,70 кв.м. У зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 45 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартриного будинку загальною площею 2964,60 кв.м.

За підсумками голосування на зборах щодо порядку денного було прийняте рішення: визначення Управителя: КП "ЖКС "Вузівський", обрання уповноваженої особи співвласниками багатоквартирного будинку - ОСОБА_2 , обрати уповноважену особу КП "ЖКС "Вузівський" для подання протоколу на зберігання до виконавчого комітету Одеської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 215 ЦК визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В ході судового розгляду справи судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі протоколу від 17.01.2019 року зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_1 , управителем вказаного багатоквартирного будинку було визначено КП "ЖКС "Вузівський", а ОСОБА_2 був обраний як уповновважена особа на укладення договору з управителем. При цьому зі змісту вбачається, що від співвласників діяла ініціативна група в складі: ОСОБА_2 - кв.12; ОСОБА_5 - кв. 1; ОСОБА_6 - кв.69 (а.с. 173-176).

01 лютого 2019 року між КП "ЖКС "Вузівський" та ОСОБА_2 , як уповноваженою особою від співвласників багатоквартирного будинку був укладений Договір №31 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в тексті договору в імені уповноваженої особи ОСОБА_2 була допущена технічна помилка, а саме в імені " ОСОБА_7 " пропущена буква "О" та вказано " ОСОБА_3 ". З цього приводу суд першої інстанції вмотивовано прийняв до уваги доводи сторони відповідача щодо того, що вказана обставина не впливає на суть та зміст договору.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд встановити нікчемність вищевказаного договору. З цього приводу суд першої інстанції вмотивовано зазначив таке.

Згідно з вимогами ст. 215 ЦК нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність правочину без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним.

В своїх позовних вимогах ОСОБА_1 не вказує, яка саме правова норма безпосередньо визначає недійсність вказаного правочину. Окрім того, позивачем суду надано довідку, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є співвласником зазначеного багатоквартирного будинку суду не надано. В додатку №2 до Договору №31 співвласником багатоквартирного будинку від кв. АДРЕСА_4 зазначено - ОСОБА_4 . В списку присутніх співвласників на зборах 17.01.2019 осіб, що проживають в кв. АДРЕСА_5 , не зазначено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки необізнаність позивача про проведення зборів 17 січня 2019 року та прийняте на них рішення, а також технічна помилка в написанні імені уповноваженої особи від співвласників багатоквартирного будинку не є підставою для встановлення нікчемності договору, укладеного відповідно до норм діючого законодавства.

Що стосується доводів позивача відносно не проживання ОСОБА_2 в багатоквартирному будинку, суд першої інстанції правильно врахував надану стороною відповідача довідку, додану до відзиву (а.с.158), з якої вбачається, що особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_6 , відкрито на ОСОБА_2 , де зареєстровано 1 особу.

Суд першої інстанції також вмотивовано зазначив, що в заявах по суті спору і позивач, і представник відповідача, також посилались на обставини щодо надання публічної інформації на звернення ОСОБА_1 та щодо наданих стороною відповідача послуг з утримання будинку. З цього приводу суд вказувуав, що оскільки в позовній заяві ОСОБА_1 просить саме встановити нікчемність договору №31 від 01.02.2019, не заявляючи вимоги щодо його виконання, суд доводи сторін та подані на їх підтвердження докази щодо публічної інформації та надання послуг в цьому провадженні правильно відхилив як такі, що не відносяться до предмету спору.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 грудня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький