Єдиний унікальний номер судової справи: 2- 2701/2007
Провадження № 22-ц/812/1331/23 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника боржника - Кучерявої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Кучерявою Тетяною Юріївною

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді - Рум`янцевої Н.О., в приміщенні того ж суду за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі - ТОВ «Вердикт Капітал») про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и л а:

У березні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування заяви, ТОВ «Вердикт Капітал» вказувало, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 червня 2007 року по справі № 2-2701/2007 солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП КСП «ТС Технології» на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 03/1/187/06-AKLN від 10 липня 2006 року у розмірі 508 546,76 грн.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи та 02 липня 2012 року головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС було відкрито виконавче провадження № 2-2701/2007.

У зв`язку з відсутністю майна у боржника 16 серпня 2013 року виконавче провадження було завершено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ПП КСП «ТС Технології», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом на за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові боржників ОСОБА_1 , ПП КСП «ТС Технології» відкриті виконавчі провадження у будь-якому відділі ДВС відсутні.

У зв`язку з перебуванням ПАТ «Дельта Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему ProZorro), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Дельта банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому - передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у тому числі оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Видача дублікату виконавчого листа жодним чином не порушує права ОСОБА_1 , ПП КСП «ТС Технології» та не покладає на них будь-яких додаткових зобов`язань, оскільки згідно чинного законодавства дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі.

Посилаючись на викладене ТОВ «Вердикт Капітал» просило суд видати дублікат виконавчого листа № 2-2701/2007, звернувши до виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2007 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ПП КСП «ТС Технології» та поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2701/2007.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2021 року заяву задоволено. Ухвалено поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2701/2007 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП КСП «ТС Технології» в солідарному порядку на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 508 546, 76 грн, стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП КСП «ТС Технології» судового збору в сумі 5085, 50 грн та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн. Видати ТОВ «Вердикт Капітал», дублікат виконавчого листа по цивільній справі 2-2701/2007 за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ПП КСП «ТС Технології», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, виданого 14 серпня 2007 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП КСП «ТС Технології» в солідарному порядку на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 508 546, 76 грн., стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП КСП «ТС Технології» судового збору в сумі 5085, 50 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником зазначено про втрату виконавчих листів з причин незалежних від нього ще до передачі йому прав грошової вимоги до боржників. Строки на подачу виконавчого документу до виконання сплинули, однак вини чи недбалості ТОВ «Вердикт Капітал» не було, заявник надав суду докази на підтвердження поважності причин з приводу яких було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Крім того, суд виходив з того, що оскільки виконавчий документ було втрачено то існують підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Кучерява Т.Ю. діючи в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» в поновленні пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ПП КСП « ТС Технології». ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції розглянуто заяву ТОВ «Вердикт Капітал» у відсутність ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про місце й час розгляду справи. Зазначає про те, що строк на подання виконавчого документу до примусового виконання був пропущений ще первинним кредитором ВАТ «Кредитпромбанк». Поважні причини, які можуть бути підставою для поновлення вказаного строку, заявником не зазначені. Вважає, що з моменту прийняття кредитного портфелю (09 листопада 2018 року) до моменту звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення на виконання (19 березня 2021 року) минуло 2,5 років, протягом яких правонаступник вимог не здійснив необхідні заходи для відновлення документів та строків. Крім цього, заявник здійснюючи всі необхідні дії для оформлення відповідного договору відступлення права вимоги не був позбавлений можливості з`ясувати наявність виконавчого листа, його перебування на виконані чи термінів його пред`явлення до виконання. Вказує, що поновлення строку зі спливом значного періоду часу в даному випадку буде порушувати принцип правової визначеності та баланс інтересів стягувача та боржника. А за умови відсутності поновленого строку - видача дублікату виконавчого листа є неправомірною на підставі п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю - доповідача, представника боржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду в повній мірі не відповідає.

За положеннями статті 433 ЦПК України суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України в чинній редакції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25 - 26 березня 2011 року).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвалою суду першої інстанції у цій справі порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява N 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши, зокрема боржника ОСОБА_1 належним чином про час і місце розгляду заяви, фактично позбавив його права на участь в судовому засіданні, надання доказів та заперечень проти поданої заяви. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Зазначене призвело до порушення норм процесуального права, прав боржника ОСОБА_1 , на що він посилається в апеляційній скарзі, тому відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України ухвалу суду слід скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Ухвалюючи нове судове рішення колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 червня 2007 року по цивільній справі №2-2701/2007 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП КСП «Технології» на користь ВАТ «Кредитпромбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 03/1/187/06-AKLN від 10 липня 2006 року у розмірі 508 546,76 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП КСП «Технології» судовий збір у розмірі 5 085,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн., а всього 5 115.50 грн. з кожного по 2 557,75 грн (т. 1 а.с. 57-58).

14 серпня 2007 року Ленінським районним судом міста Миколаєва видано виконавчий лист про стягнення з солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП КСП «ТС Технології» на користь ВАТ «Кредитпромбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 508546,76 грн (згідно заявки стягувача заборгованості становить 156 116,11 грн).

Головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС на підставі вказаного вище виконавчого листа 02 липня 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП №33200967 (т. 1 а.с.220).

Відповідно до інформації про виконавче провадження 16 серпня 2013 року виконавче провадження №33200967 було завершене на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ було повернуто стягувачу (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника).

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступник ВАТ «Кредитпромбанк») та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого продавець продає (відступає) право вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення та передає їх покупцю, а покупець погоджується прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну (т. 1 а.с.83-88).

Згідно Договору № 949/К купівлі - продажу майнових прав від 09 листопада 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 661 право вимоги за кредитним договором № 03/1/187/06-AKLN від 10 липня 2006 року, який укладено між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» та договорами поруки, укладеними між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 та ПП КСП «ТС «Технології», перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2018-09-21-000004-Ь від 21 вересня 2018 року(т. 1 а.с.77-83, 90-91).

У зв`язку з цим, 15 січня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача з ПАТ «Кредитпромбанк» на ТОВ «Вердикт Капітал» (т. 1 а.с.70-74).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 20202 року залучено до участі у справі правонаступників померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т. а.с. 163).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому листі виданому по справі №2-2701/20007 за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ПП КСП «ТС Технології», ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором (т. 1 а.с.183).

Звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання, як на підставу задоволення своєї заяви ТОВ «Вердикт Капітал» посилалося на те, що у зв`язку з перебуванням ПАТ «Дельта Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему ProZorro), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Дельта банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому - передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у тому числі оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

До того ж заявник вказував на відсутність виконавчого листа та на те, що вказаний виконавчий лист не передавався ТОВ «Вердикт Капітал», що підтверджується Актом перевірки матеріалів кредитної справи.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником зазначено про втрату виконавчих листів з причин незалежних від нього ще до передачі йому прав грошової вимоги до боржників. Строки на подачу виконавчого документу до виконання сплинули, однак вини чи недбалості ТОВ «Вердикт Капітал» не було, заявник надав суду докази на підтвердження поважності причин з приводу яких було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Крім того суд виходив з того, що оскільки виконавчий документ було втрачено то існують підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

На час видачі виконавчого листа у даній справі (серпень 2007 року) діяв Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», у статті 21 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням дати повернення виконавчого документу стягувачу 16 серпня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» мав право пред`явити виконавчий лист до виконання протягом 3-х років, тобто до 16 серпня 2016 року.

Доказів звернення стягувача ПАТ «Дельта Банк», після укладення договору купівлі-продажу прав вимоги у ПАТ «Кредитромбанк» (20 травня 2013 року) до виконавчої служби для примусового виконання рішення у справі № 2-2622/10 після 16 серпня 2013 року та до укладення договору купівлі - продажу майнових прав 09 листопада 2018 року з ТОВ «Вердикт Капітал» матеріали справи не містять.

До суду з даною заявою ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося лише 01 березня 2021 року.

В обґрунтування причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник також зазначив, що стягувач ПАТ «Дельта Банк» не мало об`єктивної можливості вчасно пред`явити виконавчі листи на виконання до органів виконавчої служби, оскільки перебувало в стадії ліквідації.

Між тим, запровадження процедури ліквідації банку не може вважатись перешкодою для реалізації прав стягувача на примусове виконання судового рішення, а тому і свідчити про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі №616/4465/12).

З урахуванням вищевикладеного, строк пред`явлення виконавчого листа на виконання рішення суду від 22 червня 2007 року сплив ще до придбання 09 листопада 2018 року ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором № 03/1/187/06-AKLN від 10 липня 2006 року.

Таким чином, під час придбання майнових прав за кредитним договором № 03/1/187/06-AKLN від 10 липня 2006 року ТОВ «Вердикт Капітал» Банк вже втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання. А за умовами договору купівлі-продажу майнових прав від 09 листопада 2018 року до ТОВ «Вердикт Капітал» переходять у власність право вимоги бо боржників, майнових та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами.

Зважаючи на те, що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання для первісного стягувача сплив 16 серпня 2016 року, строк для заявника як правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк» закінчився у той же час.

Заявником не наведено поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, зокрема таких, які б виправдовували зволікання із пред`явлення виконавчого документа стягувачем ПАТ «Дельта Банк» з 2013 року аж до придбання заявником ТОВ «Вердикт Капітал» прав вимоги до зазначених боржників з листопада 2018 року, тобто протягом п`яти років.

Жодних доказів того, що первісний стягувач намагався пред`являти виконавчий документ до примусового виконання, після повернення виконавчого документу 16 серпня 2013 року або доказів зацікавленості щодо виконання судового рішення до укладення договору купівлі-продажу майнових прав - немає. Також, не надано доказів відсутності можливості у стягувача для отримання інформації про невиконання/виконання боржником постановленого рішення.

Посилання на процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» є безпідставним, оскільки правом на подання заяви про примусове виконання судового рішення наділений ліквідатор.

Доводи щодо обов`язковості виконання рішення суду в даному випадку не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження.

Право на виконання судового рішення не є абсолютним, оскільки порядок його виконання врегульований та обмежений певними строками, а обов`язок дотримання такого порядку та строків покладений на позивача.

Як стягувач «Дельта Банк» так і заявник - ТОВ «Вердикт Капітал» є юридичними особами, зокрема, спеціальними суб`єктами - фінансовими компаніями, які зобов`язані забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі й щодо контролю за судовими та виконавчими документами під час їх виконання в органах Державної виконавчої служби.

Натомість, заявник не надав доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання обов`язків щодо вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

У свою чергу, під час купівлі-продажу майнових прав, зокрема права вимоги до вказаних боржників ТОВ «Вердикт Капітал» мало можливість перевірити наявність виконавчого документу та оцінити ризики на предмет спливу строку для пред`явлення його до виконання.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що ТОВ «Вердикт Капітал» не набуло права пред`явлення виконавчого листа до виконання у цій справі, оскільки первісний кредитор пропустив строк пред`явлення виконавчого листа ще до укладення договору купівлі-продажу майнових прав, колегія суддів вважає, що заява ТОВ «Вердикт Капітал» не підлягає задоволенню.

Необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску.

Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №2а-12192/09/0470.

Суд першої інстанції, не звернув належної уваги на встановлені обставини та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви, оскільки заявником не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.

Лише об`єктивні перешкоди для пред`явлення виконавчого листа до виконання можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції суду на підставі п.1,2 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Кучерявою Тетяною Юріївною - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року.