Справа № 526/1208/21
Номер провадження 2/530/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., за участю секретаря Стрілець Л.Г., розглянувши заяву позивача приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" про відвід судді по цивільній справі за позовною заявою

Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз", місце знаходження: м. Гадяч, вул. Будька, 26 А, Полтавської області до ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу,-

ВСТАНОВИВ:

В Зіньківському районному суді Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз", місце знаходження: м. Гадяч, вул. Будька, 26 А, Полтавської області до ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу.

Після проведення автоматичного розподілу справи, справу передано судді Должко С.Р..

13.01.2023 року від позивача приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" надійшла заява про відвід судді в якій вказано, що 12.01.2023 року під час судового засідання суддя Должко С.Р. почав ставити під сумнів факт наявності повноважень голови правління ПрАТ "Гадячгаз" Шестерненка Д.І. щодо подачі довіреностей від імені ПрАТ "Гадячгаз". При цьому в судовому засіданні представник позивача Савченко Б.А. надав для суду оригінали статуту ПрАТ "Гадячгаз", виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, але суддя зобов`язав представника позивача надати оригінал протоколу загальних зборів та відклав судове засідання. Вказані дії викликають сумнів в неупередженості за об`єктивності судді Должко С.Р..

Відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши заяву про відвід та наявні матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Частина 1 статті 6 Конвенції визначила, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

В рішенні у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року Європейський суд з прав людини визнав порушення, зокрема, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд щодо вимоги безсторонності), прав позивача ( скаржника), тобто якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, факт якого не підтверджений документами по справі, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії», п. 43).

У справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. При цьому, Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

12.01.2023 року перед початком судового засідання, секретар перевіряючи учасників судового процесу повідомив, що представник відповідача не надав для перевірки документи (службове посвідчення, витяг з наказу), що працівник відповідача працює в ПАТ « Гадячгаз». В зв"язку з викладеним, та тим що справа знаходиться значний час в суді, а саме в Гадяцькому районому суді з 18 травня 2021 року, головуючий запропонував надати для огляду документи, які надають наявність повноваження позивача та представника позивача. Суду для огляду було, надано оригінал виписки із Єдиного державного реєстру юридичних особі, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань від 04.05.2018 року та оригінал статуту приватного акціонерного товариства «Гадячгаз».

Відповідно до ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 27.06.2022 року було зобов"язано позивача надати в тому числі, до суду Протокол №1 загальних зборів акціонерів ПАТ "Гадячгаз" від 27.04.2018 року № 1204/1056/06 від 23.10.2019 року. Виписки з ЄДР юридичних та фізичних осіб підприємців. Статут ПрАТ "Гадячгаз". Наказ про переведення Савченка Б.А. та посадову інструкцію.

До початку судового засідання, 12.01.2023 року суду не було надано вищевказаних документів, а тому головуючий встановив, що в діях представника позивача, як він зазначив, є зловживання процесуальними правами, що не допускається ст.44 ЦПК України.

Зачитавши заяву про відвід суддею встановлено, що відвід мотивований тим, що відповідач не погоджується надати для перевірки документи, які суддя зобов`язував надати ще в ухвалі від 27.06.2022 року та відкладенням судового засідання.

Передбачених ст.36 ЦПК України підстав для задоволення відводу судді не встановлено, тому суд дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно ч.ч. 2, 3ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На думку суду, заявником не наведено обставин, які б свідчили про прояв упередженості або безсторонності судді у даній справі.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою ст. 33 цього Кодексу.

Дослідивши заявлений відвід, суд вважає його необґрунтованим, оскільки обставини, на які посилається заявник, не підтверджені будь-якими доказами. Самі лише міркування заявника з приводу того, що наданих представником позивача документів вистачало для підтвердження повноважень голови правління, не можуть вважатися належним обґрунтуванням заявленого відводу.

Згідно з п. 7 ч. 1ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід (п. 11 ч. 1ст. 253 ЦПК України).

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то відповідно до ч. 3ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1ст. 33 ЦПК України.

Провадження у справі підлягає зупиненню до вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 38-40, 182, 260,261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" про відвід судді від 13.01.2023 року по цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз", місце знаходження: м. Гадяч, вул. Будька, 26 А, Полтавської області до ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу- визнати необгрунтованою.

Провадження у цивільній справі № 526/1208/21 зупинити до вирішення питання про відвід судді.

Справу передати до канцелярії Зіньківського районного суду Полтавської області для визначення судді, у порядку, встановленому частиною першою ст. 33 ЦПК України, який буде вирішувати питання про відвід судді.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду лише у частині зупинення провадження в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С. Р. Должко