ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6663/23 Справа № 191/354/17 Головуючий у першій інстанції: Прижигалінська Т. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справупо апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09.07.2016 року близько 22.00 години водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Пежо-607 н.з. НОМЕР_1 на 248 км + 600 м а/д М-18 Харків-Сімферополь, перетнув суцільну лінію 1.3 ПДР (перетин якої забороняється) та виїхав на смугу зустрічного руху, чим створив перешкоду для руху автомобіля ТОYOTA н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Зазначені транспортні засоби в результаті такого зіткнення отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб ТОYOTA н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Наявність вини саме відповідача у настанні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якої транспортний засіб позивача отримав пошкодження, підтверджується постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.09.2016 року по справі №191/3562/16-п, якою відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу була спричинена матеріальна шкода в розмірі 238307,78 грн. Розмір матеріальних збитків, які завдані ОСОБА_3 пошкодженням його транспортного засобу внаслідок ДТП, що сталось з вини відповідача, наведений позивачем відповідно до висновку №4024 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного 23 вересня 2016 року ОСОБА_4 . Згідно даного висновку вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу в наслідок ДТП, яке сталось з вини відповідача, становить 238307,78 грн. 15.12.2016 року МТСБУ перерахувало на банківську картку Позивача грошові кошти в якості страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн. Однак розмір отриманого позивачем від МТСБУ страхового відшкодування не покриває в повному обсязі матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП ОСОБА_3 . У даному випадку різниця між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди, підтвердженою вищезгаданим висновком у 238307,78 грн та фактично сплаченою сумою у розмірі 100000,00 грн становить: 238307,78 грн. - 100000,00 грн = 138307 (сто тридцять вісім тисяч триста сім гривень) 78 копійок. Тому позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 138307,78 грн; стягнути із ОСОБА_1 на його користь судові витрати по справі в розмірі 1383,08 грн, які складаються із суми оплаченого судового збору.

Заочним рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 138307 (сто тридцять вісім тисяч триста сім) гривень 78 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1383 (одна тисяча триста вісімдесят три) гривні 08 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 138307,78 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом, що 09 липня 2016 року близько 22.00 години водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Пежо-607 н.з. НОМЕР_1 на 248 км + 600 м а/д М-18 Харків-Сімферополь, перетнув суцільну лінію 1.3 ПДР (перетин якої забороняється) та виїхав на смугу зустрічного руху, чим створив перешкоду для руху автомобіля ТОYOTA н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Зазначені транспортні засоби в результаті такого зіткнення отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_3 є власником транспортного засобу ТОYOTA н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 5).

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року встановлено вину водія ОСОБА_1 , який порушив 1.3 ПДР, що призвело до зіткнення автомобілів, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку №4024 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного експертом Крутінь В.І. від 23.09.2016, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ТОYOTA Hilux, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок від ДТП, становить 217982,60 грн без урахування ВТВ та 238307,78 грн з урахуванням ВТВ (а.с. 7-11).

Цивільно - правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 не була застрахованною, у зв`язку з чим з підстав п.9.2, п.41.1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів», позивач звернувся до МТСБУ.

Згідно копії банківської виписки від 15.12.2016 року, МТСБУ перерахувало на банківську картку ОСОБА_3 грошові кошти в якості страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн.

Розмір непокритої майнової шкоди становить 138307,78 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (підпункт а).

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши вину відповідача у ДТП, що мала місце 09 липня 2016 року; враховуючи, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу, складає 238307,78 грн., а МТСБУ було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 100000,00 грн, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 138307,78 грн. (238307,78 грн. - 100000,00 грн.).

Відповідачем не доведено наявність у нього на час ДТП, що мала місце 09.07.2016 року, договору страхування (добровільного чи обов`язкового) цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Крім того, згідно матеріалів справи, автомобіль на час подання позову та розгляду справи у місцевому суді відновлений не був.

Непогодження апелянта з висновком експерт №4024 від 23.09.2016 року судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Крутінь В.І., - ґрунтуються на припущеннях та не спростовують правильність оскаржуваного судового рішення.

Нормами ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частина 3 статті 102 ЦПК України).

Згідно копії свідоцтва №1382, виданого Міністерством Юстиції України, ОСОБА_4 присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих (визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу (а.с. 46).

Доводи апелянта щодо непопередження експерта про кримінальну відповідальність при складанні висновку не перешкоджають суду взяти до уваги відповідний висновок у якості допустимого письмового доказу у даній цивільній справі, тому при вирішенні справи суд першої інстанції обґрунтовано взяв у якості належного та допустимого письмового доказу висновок №4024 від 23 вересня 2016 року судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Крутінь В.І.

Твердження апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем розміру завданої йому шкоди, - є безпідставними, спростовуються наведеними вище письмовими доказами.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частини 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 14 грудня 2023 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова