КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року місто Київ.

Справа 761/21508/13-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9256/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.

за участю секретаря судового засідання: Рябошапка М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ

У серпні 2013 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про стягнення заборгованості за кредитним договром, посилаючись на те, що 08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06/2342к-07, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на суму 160 000,00 дол. США, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 07 червня 2027 року, з процентною ставкою у розмірі 12,5% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , 08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 укладено Договори поруки №06/2342дп-01-07 та №06/2342дп-02-07, відповідно до умов яких поручителі, як солідарні боржники, зобов`язалися перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком відповідачу ОСОБА_1 у вигляді кредиту, згідно з кредитним договором №06/2342к-07 від 08 червня 2007 року в повному обсязі.

Позивач свої обов`язки згідно умов кредитного договору виконав повністю, натомість відповідач ОСОБА_1 , як позичальник, порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого за договором утворилася заборгованість в розмірі 251 586,08 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.08.2013 року складає 2 010 927,58 грн., та складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 36 486,90 дол. США (еквівалент у гривнях становить 291 639,79 грн.); заборгованості по кредиту - 110 767,13 дол. США (еквівалент у гривнях дорівнює 885 361,79 грн.); заборгованості по відсотках - 87 510,22 дол. США (еквівалент у гривнях становить 699 469,19 грн.); пені - 16 821,83 дол. США (еквівалент у гривнях дорівнює 134 456,93 грн.).

Оскільки відповідачі в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не погасили, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з них в солідарному порядку вищевказаної заборгованості та понесених по справі судових витрат.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по Кредитному договору №06/2342к-07 від 08 червня 2007 року у сумі 2 010 927 гривень, що складається: ростроченої заборгованості по кредиту - 291 639,79 грн; заборгованості по кредиту - 885 361,79 грн; заборгованості по відсотках - 699 469,19 грн; пені - 134 456,93 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, в грудні 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд рішення суду скасувати та закрити провадження у справі (а.с.225 т. 1). з тих підстав, що в судовому порядку в рахунок погашення його заборгованості перед банком вже звернуто стягнення на предмет іпотеки, що, на думку скаржника, виключає можливість ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року заочне рішення суду першої інстанції змінено в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору від 08 червня 2007 року № 06/2342к-07 у сумі 2 010 927,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 291 639,79 грн; заборгованості по кредиту - 885 361,79 грн; заборгованості по відсотках - 699 469,19 грн; пені - 134 456,93 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Верховний суд мотивував постанову тим, що суд апеляційної інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та не встановив достатньо повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, що справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, не повідомлених належним чином про час і місце розгляду справи, ухвалене судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим. Оскільки ОСОБА_4 обґрунтовувала касаційну скаргу зокрема тим, що апеляційний суд не повідомив її про розгляд справи і ця обставина підтверджується матеріалами справи, суд касаційної інстанції вважав за можливе скасувати постанову апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Провадження в даній справі зупинялось двічі:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року провадження у справі було зупинено у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року до участі в справі залучено правонаступника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

В судовому засіданні апеляційного суду 05 грудня 2023 року ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримали, просили звернути увагу на те, що судом з боржника стягнуто заборгованість за відсотками та пенею за період після закінчення строку дії договору з огляду на зміну кредитором строків повернення кредиту.

Представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Сербіна А.О. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги просила суд рішення районного суду залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу боржника та посилався на припинення поруки ОСОБА_4 .

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 яка одночасно є правонастпником боржника ОСОБА_1 а також представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Задовольняючи позов, суд вважав встановленими такі обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06/2342к-07, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на суму 160 000,00 дол. США, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 07 червня 2027 року, з процентною ставкою у розмірі 12,5% річних (том 1, а.с.6-10).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , 08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 укладено окремі самостійніДоговори поруки №06/2342дп-01-07 та №06/2342дп-02-07, відповідно до умов яких поручителі, як солідарні боржники, зобов`язалися перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком відповідачу ОСОБА_1 у вигляді кредиту, згідно з кредитним договором №06/2342к-07 від 08 червня 2007 року в повному обсязі (том 1, а.с.13-14).

Також встановлено, що позивач свої обов`язки згідно умов кредитного договору виконав в повному обсязі, натомість відповідач ОСОБА_1 , як позичальник, порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого за договором утворилася заборгованість в розмірі 251 586,08 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.08.2013 року складає 2 010 927,58 грн., та складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 36 486,90 дол. США (еквівалент у гривнях становить 291 639,79 грн.); заборгованості по кредиту - 110 767,13 дол. США (еквівалент у гривнях дорівнює 885 361,79 грн.); заборгованості по відсотках - 87 510,22 дол. США (еквівалент у гривнях становить 699 469,19 грн.); пені - 16 821,83 дол. США (еквівалент у гривнях дорівнює 134 456,93 грн.) (том 1, а.с.16-17).

Колегія суддів погоджується з висновками суду, щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості з боржника, який не виконав своїх зобов`язань і допустив прострочення виконання своїх зобов`язань з таких підстав.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Згідно п.4 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під проценти.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як зазначено вище, 08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на суму 160 000,00 дол. США терміном до 07 червня 2027 року з процентною ставкою 12,5% річних.

Свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів за користування ним позичальник порушив, внаслідок чого за договором утворилася заборгованість, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами, неспростованими відповідачами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст.615 ЦК України).

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.p>

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на те, що ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не були надані докази виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суд першої інстанції правомірно стягнув заборгованість.

Доводи апеляційної скарги про подвійну юридичну відповідальність позичальника колегією суддів відхиляються, оскільки судове рішення, яке набрало законної сили, про звернення стягнення на предмет іпотеки саме по собі не свідчить про подвійне стягнення з відповідачів заборгованості, беручи до уваги той факт, що воно не виконане і заборгованість за кредитним договором відповідачами не погашена. За таких обставин наявність двох судових рішень - про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок її погашення - не свідчить про подвійність стягнення з боржника.

Доказів про те, що предмет іпотеки був реалізований чи перейшов у власність кредитора на погашення боргу суду надано не було.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права. які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, при визначенні розміру заборгованості, що підлягає до стягнення суд не вірно застосував норми матеріального права. Суд не звернув увагу на те, що відсотки за користування кредитом, передбачені договором, можуть нараховуватись лише в межах дії строку договору та строку кредитування.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за користування кредитом , які нараховуються за період з дня видачі кредиту по день його повернення за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.

Відтак, у межах строку кредитування до 07 червня 2027 рокувідповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19 (провадження № 61-3732св22) зроблено висновок, що: «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач змінив строк кредитування за договором.

Так з рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2012 року в справі за позовом АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке в частині визначення розміру заборгованості та встановлення обставин, щодо направлення банком вимог про дострокове погашення кредиту залишено без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року вбачається, що судом було встановлено, що 06 квітня 2009 року, 14 квітня 2009 року, 21 квітня 2010 року та 12.10 2010 року боржнику та поручителям були направлені вимоги з попередженням, що в разі не виконання та не погашення поточної заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання листів будуть вжиті заходи для дострокового стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаним рішенням суду шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки достроково була стягнута заборгованість станом на 17 .11. 2010 року в розмірі 1503498 грн. 21 коп., яка складалася з простроченої заборгованості по тілу кредиту 14 598, 99 доларів США , 132 655, 04 долари США боргу по тілу кредиту, що стягувалась достроково та відсотків 33540, 60 доларів нарахованих на 17 листопада 2010 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зі змісту позовної заяви в даній справі вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість по відсотках в розмірі 87 510, 22 долари США, та нарахував відсотки до 13 серпня 2013 року включно, не зважаючи на те, що сам змінив строк кредитування достроково звернувши стягнення на предмет іпотеки на погашення всієї заборгованості по кредиту та відсотках, що були нараховані на час зміни строку кредитування.

Тобто, з урахуванням встановлених обставин, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2012 року, які не підлягають доказуванню в даній справі відповідно до приписів ч.4 ст. 82 ЦПК України, з боржника можуть бути стягнуті відсотки лише в сумі 33 540, 60 доларів США, а не 87 510, 22 долари США, як просив позивач в позовній заяві.

Стосовно заборгованості за тілом кредиту, то вона заявлена в даній справі в такому ж розмірі, як була визначена в 2012 році судом, лише змінились суми простроченої заборгованості та заборгованості що стягується достроково, але загальний розмір боргу становить 147 254, 03 Долари США .

Суд зазначає, що даних про погашення (часткове погашення) боргу в період з листопада 2010 року до моменту розгляду даної справи матеріали справи не містять.

Зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що позивач просив стягнути борг в доларах, та зазначав курс гривні на дату проведення розрахунку.

Разом з тим, рішенням суду першої інстанції заборгованість стягнута в гривнях, позивач рішення суду в цій частині не оскаржив, відповідно погодився з валютою, визначеною судом для стягнення боргу в національній валюті України - в гривнях.

Враховуючи, що гривневий еквівалент суми відсотків 33 540, 60 доларів США на час проведення розрахунку позивачем становив 268 324 80 грн., а на час вирішення справи апеляційним судом складає суму 1 222 890.20 грн. по курсу 36, 46 грн. за 1 долар, а гривневий еквівалент боргу по тілу кредиту по курсу 8 за один долар, за яким позивач обраховував борг становив 1 178, 032 грн. 20 коп., а на час ухвалення даної постанови по курсу НБУ 36.46. грн. за 1 долар становить 5 368 881 грн. апеляційний суд приходить до висновку, що розмір заборгованості визначений судом в рішенні суду за відсотками 699 469,19 грн. та за тілом кредиту не може бути збільшений з огляду на те, що не може бути погіршено становище особи, що оскаржила рішення суду, порівняно з тим становищем, яке встановлено таким рішенням.

При цьому суд виходить з позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21 провадження № 61-4060св23

Касаційний суд зауважив, що принцип заборони повороту до гіршого відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantumdevolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення).

Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції.

Тобто з боржника, може бути стягнута заборгованість за відсотками та тілом кредиту в гривнях, в розмірі , не більшому, що зазначений в гривнях в рішенні районного суду, що переглядається апеляційним судом, оскільки банк таке рішення не оскаржив, розпорядився своїми правами на власний розсуд і погодився з вирішенням спору та визначенням судом до остаточного стягнення боргу в гривнях, не зважаючи на те, що кредит видавався в іноземній валюті.

Щодо стягнення пені:

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), від 19 травня 2020 року, справа 910/23028/17.

Апеляційний суд зазначає, що позивач жодним чином в позовній заяві не обгрунтував на підставі, яких положень договору чи Закону він просив стягнути пеню. З розрахунку пені вбачається, що позивач просив стягнути пеню за період з 10 серпня 2012 року до 13 серпня 2013 року, розмір пені заначено 15 відсотків. При цьому пеня нараховувалась після закінчення строку кредитування в тому числі на відсотки, які, як вже зазначалось вище безпідставно також були нараховані після закінченння строку кредитування , а тому в цій частині позовних вимог також слід відмовити за необгрунтованістю.

Оскільки до загального розміру заборговності районним судом включена пеня, колегія суддів приходить до висновку, що рішення районного суду має бути змінено в частині розміру присудженого до стягнення боргу, який має бути зменшений на суму безпідставно нарахованої пені в сумі 134 456, 93 грн. за період після закінчення строку кредитування, і має бути зазначена заборгованість 1876 470 грн. 60 коп., що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 291 639,79 грн.; заборгованості по кредиту - 885 361,79 грн.; заборгованості по відсотках - 699 469,19 грн.;

Стосовно солідарного стягнення боргу з боржника та поручителів:

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , 08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 укладено окремі Договори поруки №06/2342дп-01-07 та №06/2342дп-02-07, відповідно до умов яких поручителі, як солідарні боржники, зобов`язалися перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком відповідачу ОСОБА_1 у вигляді кредиту, згідно з кредитним договором №06/2342к-07 від 08 червня 2007 року в повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що в даному провадженні не розглядається апеляційна скарга поручителя ОСОБА_4 , її скарга перебуває на розгляді в провадженні іншого судді , а тому в цій частині рішення суду не переглядається, і не перевіряються доводи, щодо припинення поруки.

Також в провадженні суду відсутня апеляційна скарга поручителя ОСОБА_2 , а тому і в частині вирішення позову до такого відповідача в даному провадженні рішення суду не перевіряється.

Також , апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції неправильно зазначив в резолютивній частині рішення про солідарне стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , залишивши поза увагою те, що поручителі поручились за виконання позичальником його обов`язків за основним договором на підставі різних договорів поруки. Враховуючи викладене, рішення суду в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості підлягає зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні.

Змінюючи рішення суду апеляційний суд , керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне також змінити розподіл судових витрат, стягнувши з ОСОБА_2 як правонаступника боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі по 1 720 грн. 50 коп. з кожної .

Керуючись ст.ст. 268,367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків, якого є ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року змінити

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ), правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) заборгованість по Кредитному договору № 06/2342к-07 від 08 червня 2007 року у сумі 1876 470 грн. 60 коп., що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 291 639,79 грн.; заборгованості по кредиту - 885 361,79 грн.; заборгованості по відсотках - 699 469,19 грн.;

Стягнутисолідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_1 ), правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (ІПН - НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) заборгованість по Кредитному договору № 06/2342к-07 від 08 червня 2007 року у сумі 1876 470 грн. 60 коп., що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 291 639,79 грн.; заборгованості по кредиту - 885 361,79 грн.; заборгованості по відсотках - 699 469,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (ІПН - НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) судовий збір по 1 720 грн. 50 коп. з кожної .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді: О. Ф. Мазурик

О.І. Шкоріна