Провадження № 2-о/537/113/2023
Справа № 537/3677/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., за участі заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського Олександра Юрійовича про встановлення факту не проживання зі спадкоємцем,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт постійного не проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини та не прийняття нею спадщини.

В обґрунтуванні заяви вказав, що 12.12.1997 року заявник ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 .. 18 липня 2003 року ОСОБА_4 придбала будинок за адресою АДРЕСА_1 , що є спільною сумісною власністю подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну її частку майна. Спадкоємцем за законом є заявник ОСОБА_1 , як чоловік, та ОСОБА_3 як її донька від першого шлюбу. Інших спадкоємців немає.

Після смерті матері ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала, хоча про смерть матері їй було відомо.

15.08.2023 року заявник отримав свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 , як тому з подружжя, який пережив дружину ОСОБА_4 .

Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського Олександра Юрійовича від 15.08.2023 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частину вказаного житлового будинку ОСОБА_1 відмовлено.

Спадкоємцями першої черги є донька та чоловік спадкодавця. Але вважає, що ОСОБА_3 є такою, що не прийняла спадщину, оскільки не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вона з 2012 року не проживала у спадковому будинку, на спадщину не претендувала і була лише формально зареєстрована. Тому заявник звернувся з заявою про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем.

Даний факт, іншої можливості підтвердити, окрім, як встановити його в судовому порядку, не має. А тому прохав суд задовольнити його заяву.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали та прохали їх задовольнити з підстав викладених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про час слухання справи була належним чином повідомлена.

Заінтересована особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинський О.Ю. надав клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показав, що заявника знає з 1988 року, заінтересовану особу ОСОБА_3 , яка є донькою померлої дружини заявника, протягом останні 12 років не бачив за місцем проживання заявника та його померлої у 2021 року дружини. Бачив ОСОБА_7 за вказаною адресою, ще дівчиною. З заявником та померлою дружиною спілкувався часто так як проживає через будинок від нього.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що заявника та ОСОБА_3 знає близько 20 років, яка є падчеркою заявника та рідною донькою його померлої дружини. З заявником та його померлою дружиною підтримували дружні відносини так я як є сусідами з 2007 року. ОСОБА_3 за місцем проживання заявника бачив останній раз на початку 2000 років. З заявником та померлою бачилися часто протягом останніх 10 років та бував у них вдома.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що заявника знає близько 20 років, підтримує дружні стосунки так як його померла у 2021 року дружина є його рідною сестрою, а ОСОБА_3 знає з 1982 року народження яка приходиться йому племінницею. Спілкувався з сестрою та заявником останні 5 років часто близько 2-3 разів в тиждень та бував у них вдома і за цей час племінниці не бачив, знає що вона проживає окремо.

15.11.2023 року суд, видалившись до нарадчої кімнати, встановив, що є потреба поновити судовий розгляд з метою встановлення обставин справи, а саме обставин реєстрації місця проживання ОСОБА_3 у 2019 році, у зв`язку з чим поновив судовий розгляд.

В судовому засіданні 18.12.2023 року заявник ОСОБА_1 суду пояснив, що його падчерка ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_10 були зареєстровані у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та проживали в ньому з 2003 по 2012 рік. У 2012 році ОСОБА_3 разом з чоловіком переїхали проживати на іншу квартиру у АДРЕСА_2 та знялися з реєстрації. У 2019 році, зі згоди його покійної дружини, в той час коли він перебував у відрядженні ОСОБА_11 з дитиною знову зареєструвалися у будинку, так як ОСОБА_11 з чоловіком на той час переїхали на проживання в м. Одеса, а її донька яка продовжувала навчатися у 7 класі в м. Кременчук та жити в них, в зв`язку з чим ОСОБА_11 і була зареєстрована разом з неповнолітньою донькою за їх адресою. Донька у 2020 році переїхала до батьків, але при цьому ОСОБА_11 та її донька не знялися з реєстрації.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне.

12.12.1997 року заявник, ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 12.12.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області, актовий запис № 423.

18.07.2003 року ОСОБА_4 придбала будинок за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.07.2003 року, бланк ВАМ №628965, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., зареєстровано в реєстрі №7300, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Кременчуцьке МБТІ» 20.08.2003 року, номер запису 1673 в книзі 14.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 20.12.2021 року, актовий запис №4062.

04.07.2021 року до майна померлої ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Мушинським О.Ю. була заведена спадкова справа за №42/2023 (номер у спадковому реєстрі 70882234).

15.08.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Мушинським О.Ю. видано свідоцтво про право власності (зареєстровано в реєстрі за №1946) ОСОБА_1 , який є тим з подружжя, який пережив дружину ОСОБА_4 , та якому належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 15.08.2023 року, що підтверджується копією витягу з Держаного реєстру речових прав № 342864385 від 15.08.2023 року.

Також, 15.08.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Мушинським О.Ю. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_1 видати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої дружини ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що спадщину прийняли два спадкоємця першої черги: чоловік ОСОБА_1 і дочка ОСОБА_3 , які мають право на отримання свідоцтв про право на спадщину по 1/4 частці вказаного житлового будинку.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18) та постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (провадження № 14-610цс18).

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено що відмова нотаріуса видати ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої дружини ОСОБА_4 , мотивована тим, що спадщину прийняли два спадкоємця першої черги: чоловік ОСОБА_1 і дочка ОСОБА_3 , які мають право на отримання свідоцтв про право на спадщину по 1/4 частці вказаного житлового будинку.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 , заяви про відмову від спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подавала.

Заявник визначив у заяві вимогу про встановлення факту непроживання ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та неприйняття останньою спадщини після померлої матері.

Однак, виходячи зі змісту заяви, заявник фактично намагається довести те, що лише він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Верховний Суд у своїх постановах зауважує, що якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Отже, встановлення факту не повинно пов`язуватися з наступним вирішенням спору про право та (або) впливати на обсяг цивільних прав та обов`язків в інших правовідносинах третіх осіб. Інакше така заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а відповідний факт за наявності спору про право має бути встановлений у справі в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вказаний факт, який просить встановити заявник не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки є інший спадкоємець і встановлення такого факту направлене на фактичне усунення його від спадкування та відповідно вплине на спадкові права й обов`язки іншого спадкоємця, отже є спір про право, який має вирішуватися у порядку позовного, а не окремого провадження.

При цьому суд роз`яснює заявнику, що залишення без розгляду заяви про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем не позбавляє заявника права звернутися до суду для вирішення цього питання у порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 315, 316, 318, 319 ЦПК України,1216,1217,1220,1221, 1268,1269 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського Олександра Юрійовича про встановлення факту не проживання зі спадкоємцем залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.І. Хіневич

Повний текст ухвали виготовлено 20.12.2023 року.