Дата документу 01.12.2023
Справа № 334/4820/23
Провадження № 2/334/2121/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Новікової Н.В.,

секретар судового засідання Сухова С.М.,

розглянувши в порядку цивільного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 334/4820/23 (2/334/2121/23) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» про визнання договору недійсним,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - Вардзєлової О.В. ,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», який уточнив (а.с. 22-24), і в якому просив визнати недійсним договір про надання фінансових послуг № 668.

В обґрунтування позову зазначено, що 15 лютого 2022 року о 18:06 позивач отримав дзвінок від незнайомої особи (з телефону НОМЕР_1 ), яка повідомила про наявність в позивача кредитної заборгованості в мікрофінансовій організації «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» загальною сумою 8 407, 20 гривень. Дана особа повідомила позивача, про наявність заборгованості на підставі договору від 20 грудня 2021 року. Однак даний договір позивач не укладав, і про його існування дізнався тільки 15 лютого 2022 року під час телефонної розмови. Детально дізнаючись про подробиці підробленого договору, який був укладений шахраями від імені позивача, стало відомо, що його уклали на онлайн-сайті мікрофінансової організації «Бистрозайм», шляхом заповнення анкети за допомогою паспортних даних позивача, для зв`язку був вказаний наступний номер телефону: НОМЕР_2 , який позивачу не належить. Дійсний телефонний номер позивача: НОМЕР_3 , по якому з невідомої причини, з ним зв`язалися тільки 15 лютого 2022 року.

Зі слів працівника мікрофінансової організації «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», грошову суму у розмірі 3000, 00 гривень було переведено мікрофінансовою організацією «Бистрозайм» на банківську карту «ТАСКОМБАНК», володільцем якої позивач ніколи не був, як і клієнтом цього банку, а також вказана інша, невідома позивачу електронна пошта.

На наступний день, 16 лютого 2022 року, з сайту «Українське бюро кредитних історій», позивачем була замовлена виписка кредитної історії, в якій і була вказана вищезазначена інформація стосовно суми заборгованості, номер договору, номер телефону від якого був укладений договір та інше.

Звернувшись до мікрофінансової організації «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» з метою досудового врегулювання спору, позивач отримав примірник Договору №о 668, в реквізитах якого вказані чужий мобільний телефон, невідома позивачу електронна пошта, а також відсутній позивача підпис, замість якого стоїть «електронний підпис одноразовим ідентифікатором - F2».

Також позивачем була замовлена Довідка №15/550 від 16 травня 2023 року з АТ «ТАСКОМБАНК» про те, що між ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 та акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» жодного договору про відкриття рахунку/рахунків ніколи не було, копію якої долучаю до матеріалів справи.

Позивач неодноразово намагався зв`язатися з мікрофінансовою організацією «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» для досудового врегулювання спору, шляхом надсилання вимоги визнати Договір №о 668 - недійсним, а також надсиланням документів які підтверджують, що позивач не має ніякого відношення до цього Договору, не підписував його примірник, та навіть не отримував його примірник. На вимогу позивача мікрофінансова організація «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» належним чином не відреагувала.

Також у позові зазначив, що ним була написана заява до органів поліції, з докладним описом вчинення щодо нього шахрайських дій, але у відкритті кримінального провадження позивачу було відмовлено, у зв`язку з чим він звернувся за захистом своїх прав до цивільного суду.

Зазначає, що жодного договору з фінансовою організацією «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», а також з будь-якою іншою мікрофінансовою організацією або банківською установою позивач не укладав, не вів жодної офіційної переписки та не робив жодних дій, які б підтверджували позивача наміри щодо отримання позики, у зв`язку з чим просить визнати договір недійсним та стягнути на його користь судові витрати.

05.07.2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

14.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» в якому зазначено, що твердження позивача, що він не підписував спірний кредитний договір не підтверджуються належними та допустимими доказами та ґрунтуються виключно на словах позивача. Зазначає, що спірний кредитний договір було укладено у електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, і з огляду на ч.1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» до нього мають бути застосовані приписи цього Закону. Згідно послідовності укладення спірного кредитного договору, клієнт заповнює свої дані на сайті відповідача. Перш ніж отримати позику, клієнт зобов`язаний ознайомитися з правилами та умовами позики переглянувши їх по посиланню і підтвердити свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Далі, після подачі заявки, клієнт отримує унікальний код підтвердження оформлення позики через CMC на свій мобільний номер вказаний при реєстрації на сайті bistrozaim.ua. CMC відправляється через зовнішній сервіс СМС-розсилок TurboSMS (https://turbosms.ua/). Після отримання CMC, клієнт повинен внести отриманий код на сайті, і таким чином підтвердити подачу заявки. Після подачі заявки, позивач отримав на свій телефон, вказаний у заявці, CMC повідомлення з унікальним кодом, який ввів на сайті bistrozaim.ua. У разі позитивного рішення про видачу позики, система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою відповідача для підтвердження підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», і тільки після цього система переводить клієнту на карту суму зазначену в заявці. Верифікація і додавання карти клієнтом при оформленні договору займу здійснюється за допомогою сторонньої платіжної системи WayForPay (https://wayforpay.com/), на сторінці якої клієнт самостійно вносить номер карти, CVV, термін дії, телефон, е-mail. Ця інформація по карті зберігатися і обробляється виключно на стороні платіжної системи WayForPay. Позивач наполягає про вчинення щодо нього злочину, проте не доводить своє твердження оскільки сам факт звернення до правоохоронних органів не доводить вчинення стосовно позивача злочину. На підставі вищевикладеного в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

24.07.2023 представником позивача - адвокатом Бєрьозка Ю.В. надано відповідь на відзив, з якої вбачається, що представник не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві та просить задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позов підтримав просив задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник відповідача проти позову заперечувала, підтримала доводи викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали яким обґрунтовується позов та відзив, витребувані судом матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Суду наданий ДОГОВІР ПРО НАДАННЯ ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ № 668 "Стандартний" від 20.12.2021,з тексту якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" (місцезнаходження: вул. Незалежної України, буд.39-А, оф.25, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69019; Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000406 від 27.10.2021 р.; Ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Розпорядження НКФУ № 1803 від 23.07.2015 р., Розпорядження НКФУ № 163 від 26.01.2017) ) (далі - «Товариство»), в особі директора Новікової Олени Валеріївни, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Позичальник - фізична особа ОСОБА_1 , з іншої сторони, разом по тексту - «сторони», уклали цей договір (далі - «договір») про наступне.

У розділі ВИЗНАЧЕННЯ ТЕРМІНІВ зазначено, що Кредитний договір (далі - «договір») - договір, укладений між товариством та позичальником, клієнтом, що включає в себе в якості складових та невід`ємних частин: цей договір, заяву-анкету, графік платежів, паспорт кредиту, правила, повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані;

Заява-анкета для отримання кредиту, заява-анкета - документ, що формується та підписується товариством на підставі відомостей, наданих позичальником, та підписується позичальником в якості прийняття (акцепту) кредитного договору (всіх без виключення його складових);

1.ПРЕДМЕТ, СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ ТА ПОРЯДОК УКЛАДЕННЯ ДОГОВОРУ

1.1.За цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил.

1.2.Кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

1.5 У разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства.

1.6 Датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви-анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до розділу ІНШІ УМОВИ ДОГОВОРУ

4.1 Невід`ємною частиною цього договору є «ПРАВИЛА НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ, У ТОМУ ЧИСЛІ НА УМОВАХ ФІНАНСОВОГО КРЕДИТУ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" (далі - «правила»). Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті: smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua

4.3 Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно / до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

4.4 Підписуючи цей договір із застосуванням процедури підпису, зазначеної у п. 4. 3. цього договору, сторони усвідомлюють та підтверджують, що відповідно до ст. 639 та ст. 1055 Цивільного кодексу України цей договір укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України щодо процедури укладення та підписання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.

4.14 Додатками до Договору є: заява-анкета, графік платежів, паспорт кредиту. Невід`ємними частинами договору є Правила та повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані,згода споживача на передачу інформації щодо М8І8ОМ (номер в мережі рухомого (мобільного) зв`язку будь-яких операторів) третім особам для визначення результату оцінки телекомунікаційної поведінки та телекомунікаційних параметрів в рамках користування послугами мережі рухомого (мобільного) зв`язку, згода суб`єкта персональних даних на створення, зберігання, використання , обробку персональних даних, у тому числі - фото- та/або відеоматеріалів.

4.15 Сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні

Також до матеріалів справи долучена Додаток 1 до Кредитного договору. Заява анкета про отримання кредиту.

Разом з тим, до відзиву на позов надана Довідка про ідентифікацію позичальника видана ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи Товариства.

З вказаної довідки вбачається, що о 08:26:04 20.12.2021 за допомогою системи BANKID НБУ проведена ідентифікація та верифікація позивача. Однак з цієї ж довідки вбачається, що всі етапи, які включають реєстрацію клієнта, заповнення загальних даних, адреси, соціальної інформації, верифікація карти через ВФП та інше було здійснено вже після верифікації (час від 08:26:11 до 13:45:22 20.12.2021), тобто ідентифікація та верифікація ОСОБА_1 відбулась до внесення на сайт відомостей відносно нього.

Представник відповідача не змогла у судовому засіданні пояснити такі розбіжності у часі.

Таки чином, суд дійшов висновку, що ідентифікація та верифікація позивача ОСОБА_1 відбулась до внесення на сайт Товариства відомостей відносно нього.

Враховуючи наведене, не можна стверджувати про підписання правочину як цілісного документу та досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, якщо на момент так званого прийняття оферти не було внесено усіх необхідних даних щодо фізичної особи-позичальника, а його особу було ідентифіковано та верифіковано до заповнення даних.

Крім того, як вбачається з відповіді АТ «Таскомбанк» від 02.11.2023, на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2023 (справа №334/4820/23, провадження № 2/334/2121/23) (далі - Ухвала) надана наступна інформація:

-інформація про фізичну особу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) станом на 18.10.2023 в АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня, рахунки вищезазначеній особі не відкривались;

-інформацію про надходження грошових коштів на рахунок, операції по якому можна здійснювати за допомогою банківської платіжної картки (далі - БПК) НОМЕР_5 , неможливо надати, оскільки номер БПК відомий не повністю. БПК НОМЕР_5 , номер якої відомий не повністю, не може належати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Крім того, відповідно до відповіді на адвокатський запит Приватне акціонерне товариство «Київстар» (далі - Компанія) повідомлено про таке. Абонентський номер НОМЕР_6 наразі за гр. ОСОБА_1 зареєстрований.

Абонентський номер НОМЕР_2 обслуговується відповідно до публічного договору, на умовах передплаченого зв`язку Компанії, комунікаційні послуги за якими надаються знеособлено (анонімно) та вказаний номер за гр. ОСОБА_1 , як абонентом не зареєстрований.

Абонентські номери НОМЕР_3 , НОМЕР_2 станом на 20.12.2021 року обслуговувались відповідно до публічного договору, на умовах передплаченого зв`язку Компанії, комунікаційні послуги за якими надавались знеособлено (анонімно) та вказані номери за гр. ОСОБА_1 , як абонентом не були зареєстровані.

У відповідності до статей 15, 16 ЦК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи чи інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 2 статті 640 ЦК України, якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 215 ЦК України розмежовано недійсні правочини на нікчемні - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відповідно до положень частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України)».

У ч. 2 ст. 207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 2 статті 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частиною 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції

За правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За приписами частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

З аналізу положень п. 6, 12 ч. 1 ст. 3, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що клієнт має бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній мережі за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, інших аналогів власноручних підписів і лише на етапі акцептування пропозиції про укладення договору акцепт підписується одноразовим ідентифікатором, який відповідно до п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» є алфавітно-цифровою послідовністю.

Матеріали справи не містять даних про те, що особа позивача була належним чином ідентифікована при його реєстрації в ІТС відповідними електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису (ідентифікація та верифікація позивача пройшла до внесення даних на сайт відповідача).

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних ОСОБА_1 на отримання кредитних коштів у сумі 3000,00 грн. в онлайн - режимі на підставі заяви-анкети та Договору про надання Фінансових послуг № 668 від 20.12.2021.

Крім того, суд зазначає, що у статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, з яких би вбачалось існування між позивачем та відповідачем кредитних або інших зобов`язальних правовідносин, а матеріали справи не містять і доказів того, що відповідачем виконані умови Договору про надання Фінансових послуг № 668 від 20.12.2021 та надано позивачу кредит у розмірі 3000,00 грн.

На підтвердження надання грошових коштів відповідачем надано суду довідку про переказ грошових коштів ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» з підтвердженням отримання на карту НОМЕР_5 власник карти (емітент), банк Таскомбанк, категорія карти MasterCard, час запиту 20.12.2021 08:27:00, номер договору згідно інформації від кредитора 668 сума 3000,00 грн., разом із тим, прізвище власника, як і повний номер картки на яку перераховані кошти вказана довідка не містить.

Також, як зазначалось раніше, відповідно до відповіді Банку, ОСОБА_1 , не є клієнтом ТОВ «Таскомбанк», рахунки йому не відкривались.

За приписами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи приписи ч. 2 ст. 207, ст. 1055 ЦК України, якими встановлені вимоги щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, з огляду на те, що договір № 668 не підписаний саме позивачем у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а також те, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, як укладення даного договору, так і існування між сторонами кредитних або зобов`язальних правовідносин, суд приходить до висновку, що договір № 668 від 20.12.2021 є неукладеним.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що судом встановлено, що договір є неукладеним, а неукладений договір не може бути визнаний недійсним, а тому підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання договору недійсним немає і задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 073,60 гривні, сплачений за подачу позову.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3000 гривень суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено у ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 18.07.2023 між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Лефорс» в особі керуючого партнера Бєрьозки Ю.В. укладений Договір про надання правової допомоги (далі - Договір), предметом якого є зобов`язання адвоката надати правничу допомогу. Професійна правнича допомога, обумовлена Договором, надавалась адвокатом на підставі ордеру Серії АІ № 1429311 на надання правничої (правової) від 21.07.2023. Відповідно до п. 1.3. Договору вартість наданої правової допомоги склала 3000,00 грн., що сплачені позивачем відповідно до Платіжної інструкції № @ 2PL286939.

Враховуючи критерій співмірності витрат на професійну правничу допомогу складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та те, що справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, суд дійшов висновку про стягнення вказаних витрат у заявленому розмірі 3000,00 гривень.

Керуючись ст. 81, 128, 133, 141, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» про визнання договору недійсним задовольнити частково.

Визнати неукладеним договір про надання фінансових послуг №668 від 20.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст виготовлено 05.12.2023

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_4 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», , адреса: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.39-А, оф.25.

Суддя: