Справа № 364/791/23
Провадження № 2/364/248/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), , адреса: 09100, Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, буд. 94,

про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та звільнення майна з-під арешту,

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Гапич Ю.Л. звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що ОСОБА_1 має обтяження, арешт нерухомого майна, яке зареєстровано 19.01.2010 року за №9429779 реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі постанови АА №889121 від 19.01.2010 відділу ДВС Володарського РУЮ. Відповідно до інформації з реєстру боржників щодо ОСОБА_1 від 12.09.2023 р. за вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

Арешт майна було накладено в рамках ВП 20537506, 28.12.2009 року, як стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційні інноваційного банку "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором в 81570,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.08.2009 року становить 626580,44 грн.

Права вимоги та інші права, що належать Первісному кредитору на момент переходу права вимоги на підставі Кредитного договору №0 від 18.04.2007 року, урахуванням всіх змін та доповнень до нього, укладеного між Акціонерні Комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого з 26 жовтня 2018 року є Акціонерне Товариство «УкрСиббанк») було передано 12.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, 12.12.2011 року за реєстровим №5207-5208, згідно яких право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Надалі борг 26.07.2019 року було передано Договором №26-07/19 Про відступлення права вимоги за Кредитним договором №0 від 18.04.2007 року від ТОЕ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП».

Надалі борг було передано 26 липня 2019 року Договором №26-07/19-1 про відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 18.04.2007 року від ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП» до ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що 26.07.2019 року між нею і ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін до Кредитного договору №0 від 18.04.2007 року, відповідно до якого за рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, поза межами виконавчого провадження Кредитор прощає (анулює) борг ОСОБА_1 у розмірі 2 566 470,96 грн., з яких 1 754298,00 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 812172,96 грн. заборгованість за відсотками.

Посилаючись на таку обставину, позивачка просить визнати виконавчий лист № 2-6791 виданий 22.06.2010 року Оболонським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню та скасувати арешт нерухомого майна, що зареєстровано 19.01.2010 за №9429779 на підставі виконавчого листа №2-6791 виданого 22.06.2010 року Оболонським районним судом м. Києва.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 16.10.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за загальними правилами позовного провадження, у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою 21.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.12.2023 року.

28.11.2023 року від відповідача Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 щодо зняття арешту з нерухомого майна.

Позивач та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, представник позивача направив до суду клопотання, яким просив розгляд справи проводити за наявними матеріалами в справі за відсутності позивача і його представника.

В судове засідання представник відповідача не з`явився в відзиві на позовну заяву, просили розгляд справи проводити без їх участі та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

Позивач звернувся до суду, вказавши, що вона - ОСОБА_1 має обтяження, арешт нерухомого майна, яке зареєстровано 19.01.2010 року за №9429779 реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі постанови АА №889121 від 19.01.2010 відділу ДВС Володарського РУЮ. Відповідно до інформації з реєстру боржників щодо ОСОБА_1 від 12.09.2023 р. за вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

Арешт майна було накладено Відділом Державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 20537506 від 23.07.2010 року, як стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 солідарно на користь Акціонерного комерційні інноваційного банку "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором в 81570,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.08.2009 року становить 626580,44 грн. (а.с. 26).

В позовній заяві позивач зазначає лише одного відповідача Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), та вказує, що права вимоги та інші права, що належать Первісному кредитору на момент переходу права вимоги на підставі Кредитного договору №0 від 18.04.2007 року, урахуванням всіх змін та доповнень до нього, укладеного між Акціонерні Комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого з 26 жовтня 2018 року є Акціонерне Товариство «УкрСиббанк») було передано 12.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги за договорами

іпотеки посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, 12.12.2011 року за реєстровим №5207-5208, згідно яких право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (а.с. 8-10).

Надалі позивач вказує, що борг 26.07.2019 року було передано Договором №26-07/19 Про відступлення права вимоги за Кредитним договором №0 від 18.04.2007 року від ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП».

Надалі борг було передано 26 липня 2019 року Договором №26-07/19-1 про відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 18.04.2007 року від ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП» до ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідно до вище зазначених договорів відповідачем по справі було залучено Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) та не було залучено ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП». Також, позивачкою не було надано належного підтвердження про відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 18.04.2007 року від ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП» до ОСОБА_2 .

Відповідно до якого 26.07.2019 року між позивачкою і ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін до Кредитного договору №0 від 18.04.2007 року, згідно з яким Кредитор прощає (анулює) борг ОСОБА_1 у розмірі 2 566 470,96 грн., з яких 1 754298,00 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 812172,96 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 7).

Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в своєму відзиві заперечують проти вказаних позивачем позовних вимог, оскільки тривале невиконання боржником виконавчих документів зумовили настання обставин, за яких на сьогоднішній день неможливо встановити приналежність постанови про арешт майна боржника від 19.01.2010 року до відповідного виконавчого провадження , саме тому вказують, що стверджувати про відсутність у боржника будь-яких інших невиконаних виконавчих документів, окрім сформованих в автоматизованій системі виконавчого провадження неможливо, окрім того вказують, що з метою з`ясування необхідних обставин та вжиття заходів щодо зняття арешту з майна, боржнику пропунувалося надати до відділу копію постанови про арешт майна, в зв`язку з ненаданням необхідної інформації позивачкою та вище зазначеним у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна.

Зокрема, вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно із нормами статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник; боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як на підставу своїх вимог, позивач посилається виключно на існування факту арешту нерухомого майна яке є предметом позовних вимог.

Проте, в супереч вимогам статей 48, 76, 84 ЦПК України, позивачем не заявлено відповідачем та не надано суду відомостей про те, хто був стягувачем у виконавчому провадженні в якому постановою ВП №20537506 від 23.07.2010 відділу ДВС Володарського РУЮ накладено спірний арешт.

За змістом позову, позивач не навів обґрунтованих доводів про необхідність скасування спірного арешту у зв`язку із тим, що у такому арешті відпала потреба.

Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставину необхідності скасування арешту нерухомого майна.

Суд вважає, що позивач беззаперечно мав можливість відповідно до вимог частини п`ятої статті 177 ЦПК України виконати свій обов`язок і додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (у тому числі наявні у позивача докази щодо виконавчого провадження у якому було накладено арешт та докази стосовно наявності інших відповідачів по справі).

Клопотань про забезпечення і/або витребування доказів до та під час розгляду справи позивачем заявлено не було.

Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено факту неправомірності спірного арешту або необхідності його скасування у зв`язку із тим, що у такому арешті відпала потреба.

Отже, під час розгляду справи судом не встановлено існування передбачених цивільним законом підстав для скасування арешту нерухомого майна, що був накладений в межах виконавчого провадження.

До того ж, суд обов`язково враховує правові висновки Верховного Суду який неодноразово наголошував на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арештує боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).

Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який

виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову(постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21).

Отже, відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що вирішити питання про скасування арешту, накладеного у межах виконавчого провадження, без залучення до участі у справі в якості відповідачів усіх осіб, на користь яких накладено такий арешт, є неможливим.

Під час розгляду справи позивачка не заявила клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача (-ів).

За таких обставин, позов є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження»,статтями 13, 19, 23, 27, 34, 76, 83, 89, 92, 95, 133, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України,

вирішив:

Відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та звільнення майна з-під арешту.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення

суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення суду 19.12.2023 року.

Суддя О. В. Ткаченко