Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6610/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Виноградівська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний нотаріус, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мелай Є.М., звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Виноградівська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний нотаріус, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат чоловіка позивачки ОСОБА_4 , останнє місце проживання якого було АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_5 в присутності свідків, 11 листопада 2014 року та зареєстрований в реєстрі за №184. Відповідно до зазначеного заповіту ОСОБА_4 , зробив таке заповітне розпорядження: «Все належне мені на день смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на, що я за законом матиму право, я заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », тобто позивачці по справі.Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невістка спадкодавця - єдина спадкоємиця за заповітом. Іншим спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту є її чоловік та рідний брат спадкодавця ОСОБА_2 . Позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та 25.08.3023 року звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_4 на належне йому майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На початку вересня 2023 року, ОСОБА_6 , звернулася до Королівської селищної ради із заявою про надання відомостей з по господарського обліку (по господарської книги) за ким рахується житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 05.09.2023 Королівською селищною радою Берегівського району Закарпатської області за №Д-460/04-15/1438, надано відповідь про те, що надати відповідні відомості не можуть, оскільки Королівською селищною радою не ведуться по господарські книги. У зв`язку з наведеним, позивачка змушена звертатись до суду з цим позовом за захистом свого невизнаного права.

Позивачка та її представник будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачі будучи належним чином своєчасно повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання також не з`явилися, однак подали через канцелярію суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 своєю заявою від 08.12.2023 вимоги позивачки визнав повністю.

Третя особа в підготовче засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї до суду не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст. 223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат чоловіка позивачки ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть від 14.11.2014, серії НОМЕР_1 .

Останнім місцем проживання померлого було АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Виконавчого комітету Королівської селищної ради Закарпатської області №1127 від 22.08.2023.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачкою підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

За життя ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_5 в присутності свідків, 11 листопада 2014 року та зареєстрований в реєстрі за №184. Відповідно до зазначеного заповіту ОСОБА_4 , зробив таке заповітне розпорядження: «Все належне мені на день смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на, що я за законом матиму право, я заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », тобто позивачці по справі.

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невістка спадкодавця - єдина спадкоємиця за заповітом.

Спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту є її чоловік та рідний брат спадкодавця ОСОБА_2 , який не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою.

На момент смерті спадкодавця заповіт не змінено і не скасовано, щдо стверджується відповідною відміткою на тексті заповіту.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Суд констатує, що у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України позивачка, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла, оскільки була зареєстрована та проживала з своєю сім`єю разом з спадкодавцем на день його смерті в спадковому будинку, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Королівської селищної ради Закарпатської області №1126 від 22.08.2023.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

За прийняттям спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., однак відповідно до листа-відмови державного нотаріуса Боричок К.В. від 25.08.2023 року № 237/01-16 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Разом з цим правовстановлюючого документа на житловий будинок за життя спадкодавця виготовлено не було.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачка позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Технічну інвернтаризацію спадкового майна проведено.

Відповідно до відомостей технічного паспорту (реєстраційний номер: ТІ01:1133-3644-6792-6558; інвентаризаційна справа №644ТВ) та довідки КП «Виноградівське районне БТІ» за №563 від 19.08.2023 року, житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , згідно архівних даних, станом на 01.01.2013 рахується за ОСОБА_4 на підставі будівельного паспорта. Рік будівництва будинку - 1991 рік. Його інвентаризаційна вартість станом на серпень 2023 року складає 295 992 грн. (двісті дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні).

Загальна площа житлового будинку становить 133,3 кв. м, в тому числі житлова площа 30,8 кв. м.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючі документи на житловий будинок не оформлені.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджененаказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою, як спадкоємцем за заповітом на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81,200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1223, 1233, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно - житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною корисною площею 133,3 кв. м., в тому числі житлова 30,8 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.12.2023.

ГоловуючийТ. Ю. Левко