КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/5147/23
Київський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА»
про відшкодування шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу,
Поряд з цим, як стверджує позивач, внаслідок того, що страхувальник ОСОБА_1 , як винна особа у дорожньо-транспортній пригоді, під час її вчинення перебував у стані алкогольного сп`яніння, страхова компанія у відповідності до положень п.п.38.1.1, п.38.1 ст.38 Закону України «Про ОСЦПВ» має право на стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.
Відповідне відшкодування відповідачем в добровільному порядку виплачено частково, а саме у розмірі 2500,00 грн., за наслідком чого позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача решти невиплаченої останнім суми страхового відшкодування в порядку регресу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.11.2023 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі, в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін по справі в судовому засіданні.
У судове засідання призначене на 14.12.2023 року представник позивача не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак у позові зазначив, що позов підтримує, просить суд розгляд справи провести за його відсутності, у разі неявки відповідача провести розгляд справи в заочному порядку.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 14.12.2023 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з відповіддю з відділу адресно-довідкового бюро ГУДМС України в Одеській області, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
За наслідком викладеного, повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі та копією позовної заяви з додатками до неї за вказаним встановленим зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак уся поштова кореспонденція, яка була скерована для вручення відповідачу, була повернута до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За наслідком викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явився без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстав для відкладення судового засідання чи оголошення перерви в судовому засіданні у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України судом не встановлено.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 14.12.2023 року за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим до задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.12.2020 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за наслідком чого складено Поліс №АР/1271457, зі строком дії з 16.12.2020 року по 15.12.2021 року, з визначеним лімітом відшкодування шкоди заподіяну майну третім особам в сумі 130000,00 грн., з франшизою в сумі 0 грн.
У відповідності до вказаного полісу, страховою компанію застраховано транспортний засіб марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
29.01.2021 року у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол серії ДПР18 №042067 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
З даного протоколу вбачається, що 29.01.2021 року, о 13 год. 38 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «LEXUS NX 200 T», державний номерний знак « НОМЕР_1 » в м. Одесі, по вул. Прохоровська, 32, у бік вул. Степова, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та скоїв наїзд на припаркований на узбіччі з транспортним засобом «KIA», державний номерний знак « НОМЕР_2 », чим порушив п. 12.1 «Правил дорожнього руху України» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
За наслідком чого, постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 26.04.2021 року по справі №521/2189/21, визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Вказана постанова суду не оскаржувалась, наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відтак набрала законної сили 06.05.2021 року.
Також судом встановлено, що 29.01.2021 року о 13 годині 38 хвилин, в м. Одесі по вул. Прохоровська, 32, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «LEXUS NX 200 T», державний номерний знак « НОМЕР_1 », здійснивши ДТП, протокол ДПР 18 №042067 від 29.01.2021 року, перебував у стані алкогольного сп`яніння, за ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різку зміну забарвлення покриву обличчя та інш. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager» 0435, в присутності двох свідків. Тест №288, результат тесту 2,81 % (проміле), чим порушив п. 2.9 а. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.
За даним фактом співробітником Управління патрульної поліції в Одеській області додатково відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ДПР18 №042068 від 29.01.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перевіряючи наявність вказаної постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом додатково встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 31.05.2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Румянцева Олександра Геннадійовича на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернуто особі, яка її подала.
Постановою Одеського апеляційного суду від 30.07.2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Румянцева Олександра Геннадійовича залишено без задоволення. Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року - без змін.
Отже, постанова Малиновського районного суду міста Одеси від 29.04.2021 року по справі №521/2229/21 набрала законної сили 30.07.2021 року.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
В силу ч. 6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою..
Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_1 у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.01.2021 року та під час її вчинення перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, додатковому доказуванню не підлягає.
У насідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Як вбачається пошкоджений у вказаній дорожньо-транспортній пригоді транспортний засіб марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував під володінням ОСОБА_2 , належав на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
01.02.2021 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», як Страховика винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29.01.2021 року, з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпечувального транспортного засобу, а 01.02.2021 року ОСОБА_3 з заявою про виплату страхового відшкодування.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Учасники справи згідно з матеріалами мають договірне зобов`язання між позивачем і відповідачем за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи..
Статтею 38 вказаного Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов зокрема до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду зокрема якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Поряд з цим, як вже встановлено, ОСОБА_1 , під час вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.01.2021 року та була визнана страховим випадком його Страховиком, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 29.04.2021 року по справі №521/2229/21, яка набрала законної сили 30.07.2021 року.
Також з особисто визнаних позивачем обставин вбачається, що ОСОБА_1 в добровільному порядку було відшкодовано позивачеві частку суми страхового відшкодування в порядку регресу, а саме у розмірі 2500,00 грн.
Відповідачем під час розгляду справи не надано жодних доказів в спростування вищевказаних обставин та суми виплаченого страхового відшкодування в повному обсязі.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими належними доказами, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 2684 гривень 00 копійок.
Керуючись ст. ст. ст.ст. 1-18, 19, 76-82, 89, 141, 178, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 352-354 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.