ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9185/23 Справа № 194/547/23 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкдування моральної шкоди,завданої внаслідок професійного захворювання (суддя першої інстанції Корягін В.О.),

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров' я, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 268400 гривень.

Заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкдування моральної шкоди,завданої внаслідок професійного захворювання задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 , 90000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач, та через свого представника подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів, та без наданням їм всебічної оцінки.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначив, що суд при ухваленні судового рішення не мав стягувати з відповідача суми у рахунок відшкодування моральної шкоди, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

ОСОБА_2 просив заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2023 року змінити, вказавши в другому абзаці резолютивної частини: «без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 268400 грн., проте рішенням суду було стягнуто на користь позивача 90000 грн, та саме цю суму відповідач оскаржує, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, (2684*100=268400), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 07 липня 1986 року по 23 серпня 1986 року, з 22 вересня 1986 року по 31 січня 1988 року, з 13 липня 1988 року по 17 листопада 1993 року, з 02 червня 1994 року по 02 липня 2000 року, з 24 липня 2000 року по18 серпня 2008 року перебував в трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», звільнений 18 серпня 2008 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України; з 01 вересня 2010 року по 11 жовтня 2010 року працював в ТОВ «Інтеркомплекс», звільнений 18 серпня 2008 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України; з 16 жовтня 2010 року по 30 грудня 2012 року, з 02 січня 2013 року по 11 червня 2013 року працював в ТОВ «Сігма-Ком», звільнений у зв`язку з закінченням виконання робіт, за п. 2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці, заповненої на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 червня 2014 року за формою П-4, складеного на підприємстві ТОВ «Сігма-Ком», професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є: пил, важка фізична праця, вимушена робоча поза.

Заяву представник авідповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про те, що ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» є неналежним відповідачем, оскільки підприємством, на якому виникли професійні захворювання у позивача, є ТОВ «Сигма-Ком», суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 29 травня 2014 року № 911, виданого Українським НДІ промислової медицини м. Кривого Рогу, ОСОБА_1 має професійні захворювання, які отримав працюючи: з 07 липня 1986 року по 23 серпня 1986 року учнем гірничного робітника, з 22 вересня 1986 року по 31 січня 1988 року, з 13 липня 1988 року по 17 листопада 1993 року, з 02 червня 1994 року по 02 липня 2000 року, з 24 липня 2000 року по 18 серпня 2008 року прохідником на шахтах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; з 01 вересня 2009 року по 11 жовтня 2010 року гірничим майстром підземним в ТОВ «Інтеркомплекс»; з 16 жовтня 2010 року по 30 грудня 2012 року, з 02 січня 2013 року по 11 червня 2013 року прохідником в ТОВ «Сігма-Ком».

Так, медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 29 травня 2014 року № 911 встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбувся в тому числі при виконанні ним трудових обов`язків на протязі 22 років на підприємстві відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 001909 від 06 листопада 2014 року ОСОБА_1 встановлено первинно втрату професійної працездатності - 55%, з яких 45% внаслідок радикулопатії з дефартрозом, 10% внаслідок хронічного бронхіту. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування, корсет.

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 015683 від 05 листопада 2015 року ОСОБА_1 встановлено первинно втрату професійної працездатності - 55%, з яких 45% внаслідок радикулопатії з дефартрозом, 10% внаслідок хронічного бронхіту. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування, корсет.

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 049901 від 17 листопада 2017 року ОСОБА_1 встановлено первинно втрату професійної працездатності - 55%, з яких 45% внаслідок радикулопатії з дефартрозом, 10% внаслідок хронічного бронхіту, та встановлено третю групу інвалідності, безстроково. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування, корсет, нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР. Протипоказана важка фізична праця, робота в умовах несприятливого мікроклімату, пилу, шуму, підземно.

Стягуючи моральну шкоду, з відрахуванням податків та інших зборів, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Змінами до податкового законодавства, які набули чинності з 23 травня 2020 року згідно із законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», визначено, що стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди у розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 01 січня 2023 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6700,00 грн., а сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 90000 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6700*4=26800,00 грн.), колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди підлягає стягненню з відрахуванням з нього обов`язкових податків і зборів, а тому апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було ухвалено рішення в частині стягнення суми моральної шкоди відрахуванням відповідних зборів з дотриманням вимог матеріального права.

Посилання апеляційної скарги позивача на висновок Верховного Суду, який викладено у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21 про те, що оскільки моральну шкоду завдано подією, яка відбулася до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (первинна довідка МСЕК від 13 грудня 2018 року), підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю, не може бути прийнято до уваги з огляду на наступне.

Так, у вищезгаданій справі №599/645/21, АТ «Українська залізниця» у листопаді 2021 року оскаржило до Верховного Суду судові рішення та в касаційній скарзі також посилалося, зокрема, на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування нової редакції підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

За результатами розгляду цієї касаційної скарги Верховний Суд зробив висновки про те, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю. Враховуючи те, що у справі, рішення в якій переглядається Верховним Судом, спір стосувався відшкодування моральної шкоди, завданої платникам податків (батькам) внаслідок смерті їхнього сина, тобто відшкодування шкоди найвищого ступеня, заподіяної життю та здоров`ю, тому Верховний Суд виснував, що зміни в податковому законодавстві не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам внаслідок смерті їхнього сина.

Отже, у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21 (провадження №61-18490св21) викладено висновок про застосування нової редакції підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується, зокрема її батькам, згідно з яким такі суми не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку.

У даній справі предметом позовних вимог є відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, саме позивачу внаслідок професійного захворювання, проте висновки Верховного Суду у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 (провадження №61-18490св21) викладені щодо оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується, зокрема її батькам.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було дотриманно норми як матеріального так і процесуального права із дослідження всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська