Дата документу 17.01.2023
Справа № 334/4222/22
Провадження № 2/334/306/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Мацуховій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Адвокат Фельський С.Л., який представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 30.04.1999 року. У подружжя народилося троє дітей, двоє з яких повнолітні.

11 квітня 2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя шлюб між подружжям було розірвано.

26 березня 2021 року Ленінським районним судом винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . На той час донька постійно проживала з батьком. Боргів по сплаті аліментів ОСОБА_1 немає.

ОСОБА_3 наразі проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за однією адресою, та знаходиться на її утриманні. Після того як донька почала жити з матір`ю, коштів на утримання дитини відповідач не надає, нічого не купує, та не приймає учать у її житті.

Представник позивача адвокат Фельський С.Л. подав суду заяву, щодо слухання справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач подав суду заяву, щодо слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

26 березня 2021 року Ленінським районним судом винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . На той час донька постійно проживала з батьком.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні даного спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що на даний час неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за однією адресою, та знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з позивача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено дитина проживає з матір`ю - позивачкою по справі та повністю знаходиться на її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , які стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/7993/19.

Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 27.09.2022 року.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 30.04.1999 року. У подружжя народилося троє дітей, двоє з яких повнолітні.

11 квітня 2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя шлюб між подружжям було розірвано (а.с. 8).

ОСОБА_3 наразі проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за однією адресою, та знаходиться на її утриманні. Після того як донька почала жити з матір`ю, коштів на утримання дитини відповідач не надає, нічого не купує, та не приймає учать у її житті.

Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого повторно Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 20.08.2022 року, батьком неповнолітньої ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , тобто відповідач по справі (а.с.10).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Судом не встановленого того факту, що сторони домовилися про добровільну сплату аліментів на утримання доньки. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки, у спростування зазначеного позивачем, відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття починаючи з дня подання заяви до суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК).

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги щодо розміру аліментів задоволені, то з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 264, 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 121, 122, 125, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , від сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/7993/19.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2022 року до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН: НОМЕР_3 на користь держави - судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17 січня 2023 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.