"18" грудня 2023 р. Справа № 596/291/21
Провадження № 2-др/596/14/23
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого суду Митражик Е.М.
за участю секретаря судового засідання Кузик М.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин заяву адвоката Башуцького Ігоря Ярославовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин,-
11 грудня 2023 року від представника ОСОБА_2 адвоката Башуцького І.Я. надійшла до суду заява, яка сформована в системі «Електронний суд» 11.12.2023, про ухвалення додаткового рішення у справі №596/291/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
В обґрунтування заяви адвокат Башуцький І.Я. вказує на те, що 12 жовтня 2023 року Гусятинським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення у вищевказаній справі № 596/291/21, однак при його ухваленні не було вирішено питання про стягнення судових витрат по справі, а саме, витрат на судовий збір та витрат на професійну допомогу у розмірі 25 000,00 гривень.
Суд вважає, що з урахуванням обставин справи розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України можливий без виклику сторін.
Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи, суд доходить до такого висновку.
У провадженні суду перебувала цивільна справа № 596/291/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частину:

- житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , площею 828.3 кв.м.; - 74/100 частини будинку торгівлі по АДРЕСА_2 , загальною площею 1861,50 кв.м.; - 38/100 цілісного майнового комплексу, адміністративно-виробниче приміщення, «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 2005,30 кв.м., водогрійка, 1; - магазину по АДРЕСА_1 , площею 150, 5 кв.м.; - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 , загальною площею 411,8 кв.м.; - будинку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_4 , загальною площею 151,50 кв.м.;

- нежитлового приміщення по АДРЕСА_5 , загальною площею 1 346,3 кв.м.;

- нежитлового приміщення- магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_6 , загальною площею 437,2 кв.м.;

- приміщення столової алюмінієвої (Літера «Е»), по АДРЕСА_7 , загальною площею 328,3 кв.м.;

- приміщення цеху приготування їжі (Літера «Е1»), по АДРЕСА_7 , загальною площею 54,8 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 -відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, право власності на 1/2 частину:

-будівель та споруд, а саме: адмінбудинку цегляний, позначений літ «А» загальна площа - 545,5 кв.м., консервний цех №1 «Б» цегляний загальна площа 2546,5 кв.м., консервний цех №2 «Б» площею 2284,6 кв.м., пекарня «В» цегляна загальна площею 621,1 кв.м., котельня - майстерня «Г» цегляна загальна площа - 738,1 кв.м., товарно-матеріальний склад «Д» цегляний загальна площа 1404,1 кв.м., вага «Ж» цегляна площею 260,0 кв.м., майстерня «З» цегляна площею 148,2 кв.м., свинарник «К» цегляний площею 318,2 кв.м., мішкотріпалка «Л» цегляна площею 44,0 кв.м., гараж «М» цегляний площею 210,2 кв.м., прохідна «О» цегляна площею 23,7 кв.м, склад «Н» цегляний площею 498,0 кв.м, скважина «П» бетонна площею 10,5 кв.м., скважина «П» бетонна площею 20,0 кв.м., службове «Р» цегляне площею 25,6 кв.м., градирня «Ф» цегляна площею 57,1 кв.м. туалет «Т» цегляний площею 6,2 кв.м., склад «У» металевий площею 697,8 кв.м., підстанція «Ф» цегляна площею 72,3 кв.м., мазутна «X» цегляна площею 45,5 кв.м., заправочна «Ц» цегляна площею 19,2 кв.м., склад «Ш» цегляно-металевий площею 80.0 кв.м., водо насосна «Щ» цегляна площею 12,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

-житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_8 , загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 -відмовлено.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Отож, у вищевказаному рішенні судом питання щодо розподілу судових витрат - судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, на правову допомогу, вирішено не було.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови у позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 6810,00 гривень, про що свідчить квитанція № 0.0..1 від 03.03.2021 року(а.с.1 т.1).

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 при подачі зустрічного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 6810,00 гривень (а.с.65 т.1), про що свідчить квитанція №97 від 16.04.2021 року.

В зустрічному позові та заяві про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_2 та його представник адвокат Башуцький І.Я. просять стягнути з ОСОБА_1 судовий збір та витрати на професійну допомогу у розмірі 25 000,00 гривень.

Враховуючи те, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 були задоволені частково, то з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3 405,00 гривень.

Оскільки питання щодо розподілу судового збору при вирішенні первісного позову ОСОБА_1 вирішено не було, то суд з власної ініціативи, враховуючи що позовні вимоги за первісним позовом були задоволені частково вважає, що з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3 405,00 гривень.

Відповідно до частин 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг);3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

На підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу адвоката Башуцького І.Я. надано суду договір про надання правової (правової) допомоги від 19.03.2021 року, укладений між адвокатським об`єднанням «СИЛА ПРАВА» та ОСОБА_2 (а.с.55-56 т.1), додаток №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 19.03.2021 року, яким сторони погодили, що вартість послуг за даним договором залежить від кількості затрачених годин та не може бути меншим 30 000,00 грн. (а.с.57 т.1), ордер серії ВО №1016583 від 16.04.2021 року (а.с.58 т.1); Акт від 20.12.2021 року №1 обсягу наданої правової допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 19.03.2021 року, згідно якого ОСОБА_2 надано правничу (правову) допомогу в наступному обсязі: попередня (досудова) консультація, вивчення документів, судової практики та аналіз законодавства щодо предмета спору 2 години, що становить 2000 гривень; формування правової позиції, підготовка та подання відзиву на позовну заяву 8 годин, що становить 8000 гривень; формування правової позиції, підготовка та подання зустрічної позовної заяви 8 годин, що становить 8000 гривень; підготовка та подання відзиву на заяву про збільшення позовних вимог 2 години, що становить 2000 гривень; складання адвокатських запитів, збір доказів 1 година, що становить 1000 гривень; участь у судових засіданнях в суді першої інстанції 4 години (орієнтовано), що становить 4000 гривень, всього 25 000 гривень (а.с.187 т.1); виписку за рахунками за 14.12.2021 року про сплату ОСОБА_2 гонорару за договором про надання правничої (правової) допомоги від 19.03.2021 року на рахунок АО «СИЛА ПРАВА» в розмірі 15 000 гривень (а.с.188 т.1).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

ОСОБА_1 під час розгляду справи заперечувала щодо вимоги ОСОБА_2 про стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень повністю без надання доказів на підтвердження своїх заперечень, що спростовували б вимоги сторони та надані ним докази на підтвердження заявлених витрат на правничу допомогу.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висловлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа "Немайстер проти Австрії), у рішенні "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з урахуванням наведеного, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи та наданих послуг, розумності їхнього розміру, реальність витрат на правову допомогу та враховуючи те, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 було задоволено частково, суд вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України та конкретних обставин справи.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 258, 259, 270, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Башуцького Ігоря Ярославовича подану в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000(двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Елла МИТРАЖИК