Справа №345/167/23
Провадження № 2/345/217/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2023 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчака Л.Б., за участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що її батько ОСОБА_3 проживав із своєю матір`ю ОСОБА_4 в будинковолодінні АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Верхнянської с/Ради ОТГвід 12.12.2022р. №293.

14.05.2009 року бабця позивача, а мати батька - ОСОБА_5 помирає, а батько із позивачем продовжував проживати у вищевказаному будинковолодіння, що підтверджується довідкою Верхнянського ОТГ від 03.01.2023 за №1.

21.10.2013 помирає ОСОБА_3 , на той час ОСОБА_1 також продовжувала проживати з ним. Провівши похорони батька продовжує проживати по даний час, що підтверджується довідкою Верхнянської ОТГ від 26.12.2022р. за №305 .

З приводу спадщини батька позивач звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.09.2015 року нотаріусом була заведена спадкова справа та подані мною документи щодо спадкового майна, а це на будинковолодіння в якому позивач із батьком проживали по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала покійній бабці ОСОБА_5

27.07.2021 року вивчивши подані документи нотаріусом було видано ОСОБА_1 постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що є розбіжності у прізвищі спадкодавця: « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 », зокрема в свідоцтві про народження спадкодавця ОСОБА_3 , матір`ю зазначена « ОСОБА_8 », а у свідоцтві про смерть, заповіті та документі власності на майно-« ОСОБА_8 » .

Також, житловий будинок по АДРЕСА_1 був зареєстрований на бабцю ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.12.2000р.

В зв`язку з цим ОСОБА_1 змушена звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майна, оскільки іншого способу захистити своє право на спадщину не має.

Позивач вважає, що є всі підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_3 виходячи з наступного:

До складу спадкового майна входили :

-будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.12.2000р.;

- земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.2158 га, яка належала на праві власності покійній ОСОБА_5 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 154114.

В житловому будинку АДРЕСА_1 станом на 20.12.1990 року були зареєстровані та проживали ОСОБА_8 ,1922 р.н./мати/ та ОСОБА_3 ,1960 р.н./син/.

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування.

Згідно ст.120 ЦК України /в редакції 1963р./ майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб, згідно ст.123 ЦК України /в редакції 1963р./

З введенням Закону України „Про власність з 1991 року, згідно ст.17,18 цього закону колгоспна власність будинковолодіння по АДРЕСА_1 перетворилась у спільну сумісну власність 2-х осіб, яка існує по даний час .

Оскільки частки їх були рівними, то у даному випадку їм власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/2 частки даного будинковолодіння.

Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 її частку у розмірі Ѕ будинковолодіння прийняв її син ОСОБА_9 , який на час її смерті проживав разом з нею в одному будинковолодінні , що підтверджується довідкою Верхнянської с/р ОТГ від 03.01.2023р. №1

Також ОСОБА_3 прийняв іншу частину спадщини спадкодавця , а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.2158 га, яка належала на праві власності покійній ОСОБА_5 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 154114.

Таким чином батько позивача - ОСОБА_3 на час смерті своєї матері , прийняв усю спадщину своєї матері ОСОБА_5 як спадкоємець по заповіту, бо до смерті його мати ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила заповіт на свого сина ОСОБА_3 , яким заповіла йому все своє майно, що підтверджується самим заповітом від 0-6.03.2002 року, який зареєстрований у реєстрі заповітів, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі реєстрації заповітів від 25.12.2007р.

Згідно ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Тому розбіжності у прізвищі спадкодавця « ОСОБА_7 » та спадкоємця « ОСОБА_6 » про що згадано у постанові нотаріуса, могло би бути актуальним для прийняття спадщини за законом, як спадкоємцю першої черги щодо прийняття спадщини сином.

Згідно п.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини .

Після смерті батька ОСОБА_3 все його майно прийняла ОСОБА_1 як спадкоємець 1-ї черги, згідно ст.1261 ЦК України , так як на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала з ним в одному будинковолодінні , що підтверджується довідкою Верхнянської с/Р ОТГ від 26.12.2022р. №305, прийняла усю спадщину спадкодавця , як це вказує ст.1268 ЦК України.

Згідно довідки ОБТІ №00696 від 20.11.2015р. на дане будинковолодіння було зареєстроване на ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності від 21.12.2000р., і перехід права власності на даний об`єкт в ОКП ОБТІ не реєструвалося.

На дане будинковолодіння був виготовлений технічний паспорт державною службою ОБТІ, згідно якого вищевказаний житловий будинок та надвірні споруди побудовані без порушень ДБН , відсутні самовільні будови.

Відповідачем по справі є ОСОБА_2 , яка являється позивачу мамою і яка була дружиною спадкодавця ОСОБА_3 , яка спадщину не приймала і не подавала заяви до нотаріуса про прийнятя спадщини .

На підставі наведеного, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- будинковолодіння по АДРЕСА_1 - в цілому;

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.2158 га, кадастровий номер :04:001:0029, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 154114.

Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Кобзан Р.М. надав суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за їхньої відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій зазначила про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на те, що відповідач по справі визнала вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 247, 265-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого21.10.2013, а саме на:

- будинковолодіння по АДРЕСА_1 - в цілому;

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.2158 га, кадастровий номер :04:001:0029, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 154114.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя