Справа № 357/7636/23
Провадження № 2/357/2282/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після свого батька ОСОБА_3 , який помер в березні 2022 року.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в березні 2022 року помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді дачного будинку та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги по закону після смерті ОСОБА_3 являються позивач та її рідний брат відповідач по справі ОСОБА_2 . 24.06.2022 року відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та на підставі його заяви було заведено спадкову справу № 37/2022. Позивач зазначає, що не звернулась вчасно до нотаріуса, оскільки перебувала за межами України і не знала про смерть батька.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій заперечив доводи позивача щодо перетину нею кордону, а також зазначив, що військові дії у Київській області не відбувалися з квітня 2022 року, що свідчить про бездіяльність Бен Давід О.В.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 27.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в загальному порядку, призначено справу до підготовчого засідання (а.с. 20).

Ухвалою судді від 27.06.2023 року витребувано від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після померлого в березні 2022 року ОСОБА_3 (а.с. 21).

19.07.2023 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 37/2022, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 25-47).

11.08.2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про зупинення провадження у справі, у зв`язку з проходженням військової служби (а.с. 56-58).

04.09.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_4 про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та її представника, закриття підготовчого провадження, а також просила відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 60).

Ухвалою суду від 04.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі, відкладено підготовче засідання (а.с. 62-63).

20.10.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, здійснювати розгляд справи за його відсутності (а.с. 71).

20.10.2023 року від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та її представника, просила закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду (а.с. 72).

Ухвалою суду від 20.10.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 74-75).

Ухвалою суду від 20.11.2023 року витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію стосовно перетинів державного кордону України громадянкою Бен ОСОБА_5 , у період з березня 2022 року по травень 2023 року (а.с. 80).

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Закаблук Л.О. підтримала позов.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що у березні 2022 року помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 23.05.2023 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с. 9).

Встановлено, що позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. та отримала відмову в оформленні спадкових прав, оскільки ОСОБА_1 в установлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняла. (а.с. 8)

Суду надано копію спадкової справи №37 / 2022 до майна померлого ОСОБА_3 . Спадкова справа була заведена на підставі заяви від24.06.2023 року, що була подана ОСОБА_2 , відповідачем в даній справі (а.с.25-47).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Частиною першою статті 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Отже, належним відповідачем у даному спорі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємець, який прийняв спадщину, тобто відповідач ОСОБА_2 .

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що в зв`язку з воєнними діями ОСОБА_1 07 березня 2022 року виїхала до Ізраїлю та повернулася в Україну в червні 2023 року. Позивач не знала про смерть свого батька, не спілкувалася з родиною, проживала за кордоном, а тому не змогла вчасно звернутися до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що є військовим, виконує свій обов`язок по захисту Батьківщини, а тому також мав перешкоди вчасно дізнатися про смерть батька і подати заяву про прийняття спадщини, але знайшов можливість в червні 2022 року звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Також, відповідач пояснив, що позивач взагалі не зверталася до нього з питанням оформлення чи поділу спадщини, а відразу пішла в суд. Позивач не спілкувалася з матір`ю, не підтримувала контакт з сусідами по садовому товариству, які б могли повідомити про смерть батька, не цікавилася похованням спадкодавця. Відповідач власним коштом поніс всі витрати на поховання батька, сплатив 6625 грн. в КП «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг».

Згідно правового висновку, що викладно в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц (№ 61-19401св18) якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Отже, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Слід відмітити, що процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок № 296/5).

Відповідно до пункту 3.5 глави 10 Порядку № 296/5 якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. Підпункт 3.5 пункту 3 глави 10 розділу II із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 1118/5 від 11.03.2022.

Згідно з підпунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за № 1649/10248, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, у спадкоємця, який перебуває за межами країни є можливість звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до Посольства України, яке виконує консульські функції, або подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв`язку, що узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21) та від 27 червня 2022 року в справі № 202/1188/19 (провадження № 61-11828св21).

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Як було зазначено вище, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18.

Фактично, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20).

Таким чином, суд, розглядаючи даний спір, не встановив наявність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця ОСОБА_1 для вчасного подання заяви про прийняття спадщини. З огляду наведеного, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України", заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 19.12.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола