Провадження № 22-ц/4808/155/23
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

з участю секретаря Шандалович В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11 листопада 2022 року, у складі судді Бородовського С.О., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олега Вікторовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Юрчак Олег Володимирович, ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, акта про передачу майна та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

У провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Юрчак О.В., ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, акта про передачу майна та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації.

У листопаді 2022 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що станом на час подання заяви, квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, перебуває у власності АТ «Універсал Банк».

Предметом заявленого позивачем позову є вимоги про визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна стягувачу, акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04.06.2020 року; скасування виданого приватним нотаріусом свідоцтва про право власності АТ «Універсал Банк» на квартиру АДРЕСА_1 , а також скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52861290 від 26.06.2020 року.

Посилаючись на те, спірна квартира не перебуває під арештом чи іншим обтяженням, та щоб унеможливити реалізацію майна, відчуження його добросовісним набувачам, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 листопада 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Вважає, що висновки суду викладені в ухвалі не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що станом на час розгляду справи квартира АДРЕСА_2 перебуває у власності АТ «Універсал Банк».

Вважає, що відповідач АТ «Універсал Банк» має необмежену можливість відчужити спірну квартиру, що у свою чергу унеможливить виконання рішення в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та призведе до неможливості позивача поновити своє порушене право. Після відчуження спірної квартири, вимога про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем не матиме змісту, подальший перепродаж майна зумовить необхідність витребування майна у добросовісного набувача, що у свою чергу призведе до зайвих матеріальних та часових затрат.

Щоб унеможливити реалізацію майна, відчуження його добросовісним набувачам, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду за даним позовом, апелянт просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, вважає, що такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Апелянт просить ухвалу суду скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити, накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено доказів об`єктивних обставин, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У частині першій статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) зазначено, що при задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження, суди не звернули уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Предметом позову у справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів. У разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому суди помилково вважали, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі. За таких обставин рішення судів про накладення арешту на нерухоме майно підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 361/6799/14-ц (провадження № 61-16714св21) зазначено, що суди застосували такий захід забезпечення позову як арешт земельної ділянки; при задоволенні заяви про забезпечення позову суди вважали, що вказаний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами і забезпечить їх виконання та ефективне поновлення прав позивача. Вживаючи заходи забезпечення позову, суд вважав обґрунтованими доводи позивача про можливе відчуження відповідачем нерухомого майна, яке може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Разом з тим суди не звернули увагу на те, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Позивачем заявлено вимоги про скасування державного акта про право власності на землю та визнання недійсним договору купівлі-продажу. Рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами; за таких обставин, судові рішення належить скасувати та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні та свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчак О.В., яким посвідчено, що АТ «Універсал Банк» належить право власності квартири АДРЕСА_2 , та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позивач зазначив, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.11.2013 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 72 391,64 доларів США, що еквівалентно 578 590,18 грн заборгованості за кредитним договором № 02/887к, укладеним між ВАТ «Банк Універсал» та ОСОБА_4 .

З ОСОБА_3 позивач перебуває у шлюбі .

04.01.2018 року приватним виконавцем Кушнір О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 12.11.2013 року.

Згідно постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04.06.2020 року у виконавчому провадженні № 58008889 та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04.06.2020 року, стягувачу АТ «Універсал Банк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №344/7326/2013 від 03.12.2013 року передано нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 , з РПВН 20742657.

Позивач, посилаючись на те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках, то відчуження спірного нерухомого майна, частка якого належить позивачу, без його участі у виконавчому провадженні в рахунок стягнення заборгованості із ОСОБА_3 порушує його право як співвласника цього майна.

Оскільки метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, то аналізуючи зміст заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, колегія суддів вважає, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, відсутні підстави для висновку про те, що невжиття запропонованого позивачем виду забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

А відтак посилання апелянта на те, що відповідач АТ «Універсал Банк» має можливість відчужити спірну квартиру, що у свою чергу унеможливить виконання рішення в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не заслуговує на увагу.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 374, 37 5, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11 листопада 2022 року без зміни.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 січня 2023 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева