Справа № 191/5617/23
Провадження № 2/191/1632/23
У Х В А Л А

іменем України

про направлення справи за підсудністю

13 грудня 2023 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Костеленко Я.Ю., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2023 до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулась позивач ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, згідно якого просить суд усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до загальних правил підсудності, передбачених ст.27 ч.1 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Винятком із вказаного загального правила є випадки підсудності, що передбачені нормами ст.ст.26, 28-30 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що позов подано до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з порушенням правил підсудності, а тому його необхідне направити за підсудністю до іншого суду з наступних підстав.

Відповідно до статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із позовної заяви, після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, яке належало покійному, зокрема житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі N 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 року у справі №911/2390/18 висловлена правова позиція, що нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Крім того, суд бере до уваги правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 04.12.2019 у справі № 489/2055/19, відповідно до якої спір з приводу усунення спадкоємця від набуття права власності на нерухомість (її частку) розглядається за місцезнаходженням майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Судом встановлено, що предметом позовної заяви у зазначеній справі є усунення спадкоємця від спадкового майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а тому суд приходить висновку що на спірні правовідносин поширюється виключна підсудність відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України, отже вказана справа повинна розглядатися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності.

Підстав для застосування іншого виду підсудності судом не вбачається.

З урахуванням зазначеного та враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду зазначеної справи цим судом.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що нерухоме майно, з приводу якого виник спір, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а тому відповідно до адміністративно-територіального поділу міста знаходиться на території Самарського району міста Дніпра, а отже за правилами виключної підсудності позов відноситься до територіальної юрисдикції Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Враховуючи, що поданий позов територіально непідсудний Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області, а підсудний Самарському районному суду м. Дніпропетровська, вважаю за необхідне матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування передати за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Керуючись ст. 30,31,32,260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Цивільну справу №191/5617/23, провадження №2/191/1632/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, направити за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а, в разі подання скарги, не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Я. Ю. Костеленко