Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2713/23
Провадження № 2/376/1189/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.,

за участю секретаря Борисевич Д.Л.

розглянувши в м.Сквири у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення Сквирської міської ради, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання права,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Сквирської міської ради №27.01-24-VIII від 14 вересня 2022 року про прийняття земельних ділянок у комунальну власність Сквирської міської територіальної громади в частині що стосується земельної ділянки площею 18,9 га., для ведення фермерського господарства, яка розташована за адресою : Київська область, Білоцерківський район (колишній Сквирський район), Шапіївська сільська рада, кадастровий номер :04:012:0018; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексним номером 67254578 від 19.04.2023 року та Державну реєстрацію прав за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 240, номер відомостей про речове право 49975368, на земельну ділянку кадастровим номером :04:012:0018, шляхом припинення;визнати за нею право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку кадастровим номером :04:012:0018, площею 18,9 га., для ведення фермерського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сквирська територіальна громада, Шапіївський старостинський округ, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову зазначила, що вона є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняла спадщину у встановлений законом строк.

До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 18,9 га., надана спадкодавцю для ведення фермерського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сквирська територіальна громада, с. Шапіївка ( колишня Шапіївська сільська рада), кадастровий номер :04:012:0018, згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння землею серія Б №027982, виданого Сквирською районною радою народних депутатів 1991 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №03, який видано на підставі рішення 7 сесії 21 скликання Сквирської районної Ради народних депутатів від 01 жовтня 1991 року.

11.07.2023 р. постановою Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 18,9 га. після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено.

Під час підготовки документів нотаріусу її стало відомо, що право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240, рішення про державну реєстрацію номер 67254578 від 19.04.2023 року за Сквирською міською радою на підставі рішення Сквирської міської ради номер 27.01-24-VIII від 14 вересня 2022 р.

Також при виготовленні документів для видачі свідоцтва про право на спадщину було встановлено, що в Державному земельному кадастрі земельна ділянка була зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 23.12.2019 року, яка виготовлена Київською обласною філією Центр ДЗК. Форма власності зазначена в ДЗК - державна власність, а у розділі «відомості про право власності /право постійного користування» зазначено вид права «право постійного користування земельною ділянкою», та документ що посвідчує право «Державний акт від 01.01.1991 Б 027982», дана інформація що зазначена в Державному земельному кадастрі про власність та документ не відповідає інформації зазначеній в оригіналі Державного акту.

З інформації, наданої ДП «Центр державного земельного кадастру» зазначено, що земельна ділянка площею 18,9000 га, що розміщена за адресою Шапіївська сільська рада (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області перебуває у постійному користуванні ОСОБА_2 .

Також, з офіційного сайту Сквирської міської ради позивач дізналась про рішення Сквирської міської ради №27.01-24-VIII від 14.09.2022 року про прийняття земельних ділянок у комунальну власність Сквирської міської територіальної громади в додатку до якого є перелік земель, які переходять у комунальну власність Сквирської міської територіальної громади в якому зазначено і земельну ділянку кадастровим номером :04:012:0018, площею 18,9000 га, яка належала її батьку ОСОБА_2 .

Зазначає, що вище рішення Сквирської міської ради від 14.09.2022 р. суперечать рішенню 7 сесії 21 скликання Сквирської районної Ради народних депутатів від 01 жовтня 1991 року та виготовленому на підставі цього рішення Державному акту на право довічного успадкуваного володіння землею виданого Сквирською районною радою народних депутатів 1991 року серія Б №027982, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право користування землею за №03, та є перепоною для оформлення нею права володіння на земельну ділянку кадастровим номером :04:012:0018, площею 18,9000 га.

В підготовче судове засідання представник позивача, адвокат Овчаренко Д.К. надав заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Київській області у підготовче судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняла спадщину у встановлений законом строк, що підтверджується довідкою Другої білоцерківської державної нотаріальної контори від 28.03.2023 року № 649/02-14.(а.с.30)

До складу спадщини входить земельна ділянка, площею 18,9 га., надана спадкодавцю ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сквирська територіальна громада, с. Шапіївка, кадастровий номер :04:012:0018, згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, серія Б № 027982, виданого Сквирською районною радою народних депутатів 1991 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №03, який видано на підставі рішення 7 сесії 21 скликання Сквирської районної Ради народних депутатів від 01.10.1991 р..(а.с.25-26)

11.07.2023 р. постановою Другої білоцерківської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 18,9 га. після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналу документу, що підтверджує право власності на майно. (а.с.28-29).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:012:0018, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 240, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 67254578 від 19.04.2023 р. за Сквирською міською радою на підставі рішення Сквирської міської ради номер 27.01-24-VIII від 14.09.2022 р.(а.с.33)

Згідно архівного витягу рішення 7 сесії 21 скликання Сквирської районної Ради народних депутатів від 01.10.1991 р. вбачається, що ОСОБА_2 надано у довічне успадковуване володіння для ведення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку із земель запасу Шапіївської сільської ради народних депутатів Сквирського району. (а.с.19)

З викопіювання з проекту формування території і встановлення меж Шапіївської сільської ради зазначено місце розташування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на території Шапіївської сільської ради, Сквирського району Київської області, яка перебуває в постійному користуванні громадянина ОСОБА_2 (а.с.20-21)

З розпорядження представника президента України, від 10.01.1993 р. № 8 вбачається, що ОСОБА_2 було створено Фермерське господарство «Скіф».(а.с.17)

В листі Київської обласної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» зазначено, що з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, зазначено, що земельна ділянка площею 18,9000 га, що розташована за адресою Шапіївська сільська рада Сквирського району Київської області перебуває у постійному користуванні ОСОБА_2 (а.с.32)

Також з даного листа вбачається, що під час виконання робіт по виготовленню технічної документації, щодо спірної земельної ділянки, розробником документації із землеустрою в розробленій документації не зазначалась назва державного акту від 01.10.1991 року серії Б 027982. (а.с.32)

Рішенням Сквирської міської ради від 14.09.2022 р. №27.01-24-VIII про прийняття земельних ділянок у комунальну власність Сквирської міської територіальної громади в додатку до якого є перелік земель, які переходять у комунальну власність Сквирської міської територіальної громади в якому зазначено і спірну земельну ділянку кадастровим номером :04:012:0018, площею 18,9000 га, яка належала ОСОБА_2 (а.с.34)

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.4, ч.1ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 158 Земельного кодексу України передбачено, що земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян вирішуються судом.

Відповідно до частини 1 статті 155 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству, як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Стаття 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до пункту 7 Перехідних положень діючого Земельного кодексу - громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно ст.. 6 ЗК УРСР, у довічне успадковане володіння земля надається громадянам Української РСР для ведення селянського (фермерського господарства).

Стаття 12 ЗК УРСР закріплювала компетенцію районних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин до відання яких було віднесено надання відповідно до статті 18 цього Кодексу земельних ділянок у володіння.

Стаття 18 ЗК УРСР передбачала надання земельних ділянок районними, а також міськими Радами народних депутатів, в адміністративному підпорядкуванні яких є райони, надання земельних ділянок за межами населених пунктів: із земель запасу; із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу; для ведення селянського (фермерського) господарства.

Згідно частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Разом з тим, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав (частина 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Тобто, на час виникнення у спадкодавця ОСОБА_2 прав, законодавством не було передбачено реєстрації прав на земельну ділянку.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється з заповітом або за законом, як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статей 6, 50 ЗК України 18 грудня 1990 року №561-XII (у редакції на час його прийняття) у довічне успадковуване володіння земля надається громадянам Української РСР для ведення селянського (фермерського господарства). Громадянам Української РСР, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, що ґрунтується переважно на особистій праці та праці членів їхніх сімей, надаються за їх бажанням у довічне успадковуване володіння або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.03.1991 р., яка втратила чинність на підставі постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 р. № 2201 -XII, затверджено форми державних актів: на право довічного успадкованого володіння землею; на право постійного користування землею.

Земельний кодекс України у редакції від 13.03.1992 р.не передбачав такого виду права як довічне успадковуване володіння земельною ділянкою.

При цьому відповідно до п. 8 Постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 р. № 2200 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до ЗК України.

Отже, особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадковуваного володіння за Законом, не може бути позбавлена права на таке володіння.

На відповідні відносини щодо такого володіння поширюються гарантії, встановлені статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 41 Конституції. Ці норми не лише гарантують право довічного успадковуваного володіння землею (як різновид "мирного володіння майном" в розумінні Конвенції, та як речове право, захищено статтею 41 Конституції), але і обмежують у можливості припинити відповідне право.

Дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка б дозволяла припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним. Враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК, спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння.

Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 Цивільного кодексу України, спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння.

Відповідна правова позиція узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 р. у справі № 368/54/17 та постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 р. у справі № 663/2123/16-ц

Отже, з огляду на вище зазначені підстави вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 володів земельною ділянкою площею 18,9 га., для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :04:012:0018 та був головою Фермерське господарство «Скіф», згідно розпорядження представника президента України, від 10.01.1993 р. № 8.

Примусове припинення прав на земельну ділянку, що здійснюється у судовому порядку, регламентується ст. 143 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, захистом права володіння земельною ділянкою є, зокрема визнання протиправним та скасувати рішення Сквирської міської ради №27.01-24-VIII від 14 вересня 2022 року в частині прийняття земельної ділянки площею 18,9 га., для ведення фермерського господарства, яка розташована за адресою : Київська область, Білоцерківський район (колишній Сквирський район), Шапіївська сільська рада, кадастровий номер :04:012:0018 у комунальну власність Сквирської міської територіальної громади та проведення реєстрації права комунальної власності на земельну ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи те, що рішення Сквирської міської ради №27.01-24-VIII від 14.09.2022 р. про прийняття земельних ділянок у комунальну власність Сквирської міської територіальної громади в додатку до якого є перелік земель, які переходять у комунальну власність Сквирської міської територіальної громади та в якому зазначено і спірну земельну ділянку кадастровим номером :04:012:0018, площею 18,9000 га, яка належала ОСОБА_2 , на яку має право позивач, суперечать рішенню 7 сесії 21 скликання Сквирської районної Ради народних депутатів від 01.10.1991 р. та виготовленому на підставі даного рішення Державному акту на право довічного успадкуваного володіння землею виданого Сквирською районною радою народних депутатів 1991 року серія Б №027982, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право користування землею за №03, та є перешкодою для оформлення права позивача на володіння успадкованою земельною ділянкою з кадастровим номером :04:012:0018, площею 18,9000 га.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 143, 155, 158 Земельного Кодексу України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 182, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261 Цивільного кодексу України, 10-13, 77-80, 81, 259,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сквирської міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення Сквирської міської ради, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання права задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Сквирської міської ради №27.01-24-VIIІ від 14 вересня 2022 року про прийняття земельних ділянок у комунальну власність Сквирської міської територіальної громади в частині, що стосується земельної ділянки площею 18,9га., для ведення фермерського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шапіївська сільська рада, кадастровий номер :04:012:0018.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексним номером 67254578 від 19.04.2023 року та Державну реєстрацію прав за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 240, номер відомостей про речове право 49975368, на земельну ділянку кадастровим номером :04:012:0018, шляхом припинення.

Визнати за ОСОБА_1 право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку кадастровим номером :04:012:0018, площею 18,9га., для ведення фермерського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сквирська територіальна громада, Шапіївський старостинський округ, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, якім рішення не було вручене у день його складення мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Суддя І.Г.Батовріна