Справа № 744/748/22
Провадження по справі № 2/744/24/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2023 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Смаги С. В.,
при секретарі судового засідання Бородіній В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди земельних ділянок, -
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила про те, що відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно до ч. 3, ст. 5 Госпадарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-ІV суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснують свою діяльність у межах встановленого правового порядку, додержуючись вимог законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особисто немайнавого або майнового права та інтересу ( ч. 1 ст. 16 ЦПК України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).
Відповідно до пунктів 4.1, та 4.5 даного договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожний рік користування земельними ділянками не пізніше 31 грудня кожного року дії договору оренди земельних ділянок сплачувати орендну плату у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки, зазначеної у пунктах 2.4 цих договорів.
Згідно умов пункту 4.1 Договорів розмір орендної плати у рік становить 436 гривень 15 копійок та 609 гривень 68 копійок, що складає 12 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, зазначеної в пунктах 2.4 цих Договорів. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, що здійснюється за вибором Орендаря безготівковим розрахунком (платежем) на поточний (картковий) рахунок Орендодавця або пересиланням поштовим переказом об`єктами поштового зв`язку. В окремих випадках за домовленістю сторін, орендна плата може сплачуватись у натуральній формі (зерно, олія та інше).
Відповідно до ч. 1, ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за іі несплату.
Частиною 1 ст. 96 Земельного Кодексу України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасну сплату земельного податку та орендної плати. З пункту 8.4 договорів оренди земельних ділянок від 01 січня 2020 року вбачається, що орендар, Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ІНВЕСТ», зобов`язане своєчасно сплачувати орендну плату.
Відповідно до пункту 11.5 Договорів, перехід права власності на земельні ділянки до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення Договорів та пункту 11.3 Договорів, де зазначено, що дія Договорів припиняється рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків по договорам.
На даний час відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ІНВЕСТ» не виплачено орендну плату за договорами оренди земельних ділянок від 01 січня 2020 року (за 2020 2022 роки), чим порушені законні її права як позивача, умови Договорів та чинне законодавство України, а саме: Закон України «Про оренду землі», Земельний кодекс України.
Порушення строків виплати орендної плати за користування даними земельними ділянками у 2020 - 2022 роках, вважає порушенням ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договорами термін та спосіб. Всупереч договірних обов`язків, відповідач не виконує істотні умови договорів щодо сплати орендної плати за землю починаючи з 2020 року. Хоче звернути увагу суду на той факт, що вона особисто з письмовою вимогою зверталась на адресу відповідача (рекомендованим листом від 17 серпня 2022 року (квитанція поштового оператора № 33) про вимогу сплатити орендну плату у місячний термін, інакше договірні відносини будуть розірвані у судовому прядку з стягненням орендної плати та інших витрат, але відповідач будь-якої відповіді не надав.
Згідно до ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорах строкове платне володіння та користування земельними ділянками необхідні орендареві для проведення підприємницької або іншої діяльності.
Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельних ділянок та орендарем.
Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельних ділянок - це засноване на договорах строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для провадження підприємницької або іншої діяльності; право оренди земельних ділянок посвідчується договорами оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. У відповідності до ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельні ділянки у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельні ділянки відповідно до умов договорів та вимог земельного законодавства.
Відповідно ст. ст. 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений; після державної реєстрації укладеного договору (договорів) оренди землі він набирає чинності.
Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу з однією із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом; розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (договорами).
Відповідно ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ділянками) згідно з договором оренди землі; розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди землі (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України), обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
За положенням ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ст. 32 «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом та іншими законами України.
Згідно п. «д» ч. 1. ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно ст. ст. 13, 15, 21 ЗУ «Про оренду землі» основною метою договору (договорів) оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки (ділянок) може бути підставою для розірвання такого договору. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.
Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з оренди землі, зокрема положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» ст. 141 ЗК України застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору, тобто лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Такий висновок не відповідає правовій позиції, викладений в постановах Верховного суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6 - 14 це 12, та від 11 жовтня 2017 року у справі 1449 це 17 підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Також позивач вважає за необхідне додатково зазначити, що сам факт систематичного порушення договору (договорів) оренди земельних ділянок щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Такий висновок встановлений в Постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18, суд зазначив, що оскільки встановлено факт систематичної несплати орендної плати, відповідно до частини першої статті 32 ЗУ України «Про оренду землі», частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України за умов договору - це є правовою підставою для розірвання договору.
На підставі фактичних обставин вбачається, що з 2020 року оренда плата в розмірі 431 гривня 15 копійок, та 609 гривень 68 копійок, за використання двох земельних ділянок відповідно пунктів 4.1 Договорів позивачу не виплачується. Відповідач повинен сплатити на користь позивача заборгованість за договорами оренди за період з 2020 року по 2022 рік - зазначена обставина вбачає систематичне порушення законних прав позивача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 5 статті 6 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельних ділянок підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до абзацу третього частини 3 статті 26 ЗУ «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Згідно ч. 2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію речових прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Верховний Суд в постанові від 04 вересня 2018 року в справі № 23/2042/16 дійшов висновку, що у спорах про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку незалежно від того, чи порушує позивач питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено оспорюваний запис, вирішення такого спору в будь-якому разі вплине на майнові права тієї особи, щодо прав якої здійснено оспорюваний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий спір є спором про цивільне право на одну й ту ж земельну ділянку. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного регістратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.
Ухвалою судді від 01 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду подала письмову заяву, згідно даних якої просила розглянути справу без її участі протягом всіх судових засідань, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ІНВЕСТ», у судове засідання свого представника не направило, належним чином було повідомлено про дату, час і місце судового засідання, про поважні причини неявки представника суд не повідомило, відзив на позовну заяву не подало, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково за наступних встановлених судом обставин.
Відповідно до пунктів 4.1, та 4.5 даного договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожний рік користування земельними ділянками не пізніше 31 грудня кожного року дії договору оренди земельних ділянок сплачувати орендну плату у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки, зазначеної у пунктах 2.4 цих договорів.
Згідно умов пункту 4.1 Договорів розмір орендної плати у рік становить 436 гривень 15 копійок та 609 гривень 68 копійок, що складає 12 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, зазначеної в пунктах 2.4 цих Договорів. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, що здійснюється за вибором Орендаря безготівковим розрахунком (платежем) на поточний (картковий) рахунок Орендодавця або пересиланням поштовим переказом об`єктами поштового зв`язку. В окремих випадках за домовленістю сторін, орендна плата може сплачуватись у натуральній формі (зерно, олія та інше).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за іі несплату.
Частиною 1 ст. 96 Земельного Кодексу України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасну сплату земельного податку та орендної плати. З пункту 8.4 договорів оренди земельних ділянок від 01 січня 2020 року вбачається, що орендар, Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ІНВЕСТ», зобов`язане своєчасно сплачувати орендну плату.
Відповідно до пункту 11.5 Договорів, перехід права власності на земельні ділянки до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення Договорів та пункту 11.3 Договорів, де зазначено, що дія Договорів припиняється рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків по договорам.
На даний час відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ІНВЕСТ» не виплачено орендну плату за договорами оренди земельних ділянок від 01 січня 2020 року (за 2020 2022 роки), чим порушені законні права позивача, умови Договорів та чинне законодавство України, а саме: Закон України «Про оренду землі», Земельний кодекс України.
Порушення строків виплати орендної плати за користування даними земельними ділянками у 2020 - 2022 роках, є порушенням ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договорами термін та спосіб. Всупереч договірних обов`язків, відповідач не виконує істотні умови договорів щодо сплати орендної плати за землю починаючи з 2020 року. Позивач особисто з письмовою вимогою зверталась на адресу відповідача (рекомендованим листом від 17 серпня 2022 року (квитанція поштового оператора № 33) про вимогу сплатити орендну плату у місячний термін, інакше договірні відносини будуть розірвані у судовому прядку з стягненням орендної плати та інших витрат, але відповідач будь-якої відповіді не надав.
Договори оренди землі мають бути розірвані в судовому порядку через невиконання умов договорів орендарем, а саме несплату орендної плати, за наступних підстав.
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 Земельного кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Оскільки відповідач за 2020, 2021 та 2022 роки, а саме не виплачував позивачу орендну плату за користування земельними ділянками на підставі укладених між ними двох договорів про оренду землі, тому така несплата є систематичною, через що наявні всі підстави для розірвання договорів оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем їх умов.
Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договорів. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
До подібних висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18, від 14 серпня 2019 року у справі № 484/4135/18, від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18-ц.
З 2020 року оренда плата в розмірі 431 гривня 15 копійок, та 609 гривень 68 копійок, за використання двох земельних ділянок відповідно пунктів 4.1 Договорів позивачу не виплачується. Відповідач повинен сплатити на користь позивача заборгованість за договорами оренди за період з 2020 року по 2022 рік - зазначена обставина свідчить про систематичне порушення законних прав позивача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельних ділянок підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до абзацу третього частини 3 статті 26 Закону України «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Згідно ч. 2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію речових прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Верховний Суд в постанові від 04 вересня 2018 року в справі № 23/2042/16 дійшов висновку, що у спорах про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку незалежно від того, чи порушує позивач питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено оспорюваний запис, вирішення такого спору в будь-якому разі вплине на майнові права тієї особи, щодо прав якої здійснено оспорюваний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий спір є спором про цивільне право на одну й ту ж земельну ділянку. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного регістратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.
Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача про розірвання договорів оренди та стягнення заборгованості по орендній платі підлягають задоволенню.
Позовна вимога про скасування рішень державного реєстратора задоволенню не підлягає через відсутність з приводу рішень державного реєстратора будь-якого спору про право, а також те, що зазначене у позовній заяві порушення прав позивача не пов`язане з діями та рішеннями державного реєстратора Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Виходячи з цього, у разі набрання рішенням суду про розірвання договорів оренди землі законної сили, право оренди має бути припинене за відомостями відповідного реєстру реєстратором само собою при отриманні звернення сторони позивача із цього приводу з наданням відповідного рішення суду.
Скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію договорів оренди тягне за собою анулювання оренди взагалі з самого початку, що виходить за межі питання розірвання договору (крім того, тягне за собою правові наслідки в подальшому у виді повернення сторін договору в попередній стан, що не може повною мірою узгоджуватись із захистом інтересів позивача, зокрема в частині отримання заборгованості з орендної плати).
Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди земельних ділянок - задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Семенівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ІНВЕСТ» (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: вулиця Шевченка, будинок 11, офіс 18, місто Чернігів, 14000).

Суддя: С. В. Смага