Справа № 587/1926/22
22 грудня 2023 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненко О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аль-Транс», третя особа: державний реєстратор Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмила В`ячеславівна про повернення земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію,
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив в позові відмовити повністю і покласти судові витрати на позивача. Зазначив, що факт передачі спірної ділянки від позивача відповідачеві на виконання зазначеного договору, посвідчується актом приймання-передачі від 28.10.2021 року. Право оренди за спірним договором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення державного реєстратора-третьої особи від 03.11.2021 року №61334115). Крім того, відповідач зазначив про те, що питання оформлення спірного договору від імені позивача з відповідачем опікувався його батько - ОСОБА_3 , який надав всі необхідні документи для укладення спірного договору та проведення у подальшому державної реєстрації права оренди на спірну ділянку. Підстав не довіряти батькові позивача у відповідача не було. Відповідач наполягає на тому, що обізнаність позивача про існування спірного договору доводиться також тим, що він отримав від відповідача орендну плату за землю за 2021 рік, що підтверджується платіжним дорученням №150 від 29.12.2021 року. Таким чином, повідомлення суду у позові про те, що позивачеві стало відомо про спірний договір у жовтні 2022 року, не відповідає дійсності. Експертиза не підтверджує доводів позивача про те, що він не підписував вказаний договір та акт. Інших доказів, які б підтверджували доводи позивача, останній не надав (ар.с.34-41).
Третя особа - державний реєстратор Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Л.В. в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи.
Оскільки всі учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, сторони, скориставшись своїм правом, надали всі докази, які вважали за необхідне надати на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, що не з`явилися до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
Дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оспорюючи факт укладення договору оренди земельної ділянки, позивач послався на те, що підпис на договорі оренди землі йому не належить, дозволу на використання його земельної ділянки відповідачу він не надавав, оригіналу договору оренди землі не бачив. Оспорюючи договрі оренди землі , позивач просив призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу.
Ухвалою суду від 2 травня 2023 року по справі була призначена судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлені питання:
Чи належать рукописні підписи ОСОБА_1 ( іпн НОМЕР_1 ) у наступних документах:
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини.
У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.
Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
У частині другій статті 125 ЗК України вказано, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у частині другій статті 126 ЗК України.
У статті 13 Закону № 161-XIVнадано визначення договору оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 цього Закону № 161-XIV).
Згідно зі статтею 17 ЗаконуУкраїни «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Момент укладення договору визначено у статтях 638,640 ЦК України. Вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Отже, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, не дотрималися письмової форми договору або не підписали його, він вважається неукладеним.
Згідно статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об' єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.
Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.
Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про порушення прав позивача як власника земельної ділянки, а такий спосіб захисту порушеного права як скасування рішення державного реєстратора та зобов`язання відповідача ТОВ «Аль-Транс» повернути земельну ділянку власнику ОСОБА_1 , є законним та обґрунтованим.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то сплачений позивачем за подання позову судовий збір у розмірі 1984 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст..41 Конституції України, ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 315-319 ЦПК України, 11,26,37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 14,17, 15, 4-6,11,19 Закону України «Про оренду землі», ст.. 247, ч.1,2 ст. 4, ст.. 15, ч.1 ст. 12, ст.. 13 ЦПК України,.ст. ст. 613,627, 792,638,646 ЦК України, ст.ст. 124,125,126 Земельного кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати рішення державного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили В`ячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.11.2021, індексний номер 61334115.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Степаненко