Справа № 953/7509/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоваровій Д.В.,
представника позивача адвоката Хорунжої Н.В.,
представника відповідача - Романенко Т.М.,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Харківської міської ради, відповідно до якого просить визнати за нею право власності на частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що в двокімнатній квартирі АДРЕСА_2 проживали та були прописані позивач та ОСОБА_2 . 23.06.1993 року Харківський міський центр приватизації державного житлового фонду видав Свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчив, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 . 11.07.2007 року вона отримала свідоцтво про зміну імені « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 88 років ОСОБА_2 померла. До державної нотаріальної контори Київського району міста Харкова вона не зверталася а ні з заявою про прийняття спадщини, а ні про відмову від неї. Спадщину вона прийняла фактично, вступила в володіння спадковим майном: 1/2 часткою квартири та особистими речами спадкодавця. Інших спадкоємців ОСОБА_2 не було.
01.01.2004 року в Україні набув чинності ЦК України, прийнятий Верховною Радою 16.01.2003 року.
Відповідно до п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01.01.2004 року. Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 п.1 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема ЦК УРСР.
Отже, на час відкриття спадщини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був чинним цивільний кодекс УРСР 1963 року, і норми законодавства ЦК УРСР застосовуються до даних правовідносин.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року (постанова втратила чинність на підставі Постанови Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року): передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжено судом за заявою заінтересованої особи. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку.
Для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-ти місячного строку він не заявив про відмову від неї.
З ОСОБА_2 вони далекі родичі, але завжди підтримували близькі стосунки, після смерті в 1992 році її єдиного сина, вона особливо потребувала його допомоги та піклування. У зв`язку з чим 02.06.1992 року довіреністю уповноважила її розпоряджатися всім її майном та здійснювати від її імені будь-які правочини офіційні та побутові.
В цьому ж 1992 році, за наполяганням ОСОБА_2 вона переїхала в квартиру АДРЕСА_2 , і була там прописана. Вони проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет спільне майно. Після переїзду до квартири, за сумісні кошти в квартирі було зроблено ремонт та придбані деякі побутові речі. Коли ОСОБА_2 померла, її ховала вона, продовжує доглядати за могилою. З того часу вона постійно проживає в даній квартирі, сплачує рахунки за комунальні послуги, користується майном спадкодавця. Іншого житла не має. Зараз вона вимушена проживати в орендованій квартирі, оскільки після влучання ракет, будинок не придатний для проживання, відключено постачання електрики, води, газу, тобто будинок потребує капітального ремонту.
Отже, відповідно до діючого на час відкриття спадщини законодавства, проживаючи разом із спадкодавцем, фактично вступила в володіння спадковим майном, прийняла спадщину. В зв`язку з тим, що офіційно вона не оформила спадщину 1/2 частку квартири, вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2023 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 22.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.10.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.40).
У судовому засіданні 24.10.2023 представником відповідача Харківської міської ради до суду подано Відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить: - Поновити Харківській міській раді строк на надання відзиву; - Прийняти відзив Харківської міської ради у справі №953/7509/23 та розглянути його; - Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Харківської міської ради про визнання права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - Судові витрати покласти на позивача у справі.
На обгрунтування поновлення строку на надання Відзиву представник відповідача, посилаючись на ч. 1, ч. 4 ст. 127 ЦПК України зазначив, що згідно з п. 7.1. Положення про Юридичний департамент Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради від 09.12.2020 № 7/20, самопредставництво Харківської міської ради здійснюється через працівників Юридичного департаменту. Оскільки співробітники Юридичного департаменту відповідно до Положення здійснюють самопредставництво у судах майже усіх виконавчих органів Харківської міської ради (усього 141 виконавчий орган), на цей час також існує надмірне трудове навантаження, викликане, зокрема, великою кількістю призначених судових засідань. Вказані обставини унеможливили підготовку та надання відзиву у справі, що розглядається у строк, встановлений судом.
З метою недопущення обмеження права на доступ до справедливого правосуддя та для всебічного, неупередженого судового розгляду справи, з`ясування всіх фактичних обставин справи Харківська міська рада просить врахувати доводи та заперечення, викладені у відзиві.
Харківська міська рада вважає позовні вимоги ОСОБА_1 (в минулому ОСОБА_3 ) безпідставним, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки обставини, які відносяться до предмета доказування у даній справі не підтверджені належними доказами.
Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 23.06.1993 квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Позивач вказує, що з 1992 року прописана за вказаною адресою, а тому фактично вступила в володіння спадковим майном, а саме 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, враховуючи, що в свій час офіційно не оформила спадщину на вказане майно зараз вимушена звернутися до суду.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог Харківська міська рада виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004.
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.2004.
У пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 спадкові відносини були врегульовані відповідними нормами ЦК УРСР.
Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то при вирішенні спору необхідно керуватися положеннями ЦК УРСР (дії по прийняттю спадщини повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто шести місяців з моменту смерті спадкодавців). Зазначене не заперечується позивачем.
Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Згідно ст. 527 ЦК УРСР особи, що можуть бути спадкоємцями Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
Статтями 548, 549 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння з моменту відкриття спадщини; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до пункту 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (Затверджена наказом від 31.10.1975 N 45/5 та втратила чинність на підставі Наказу Мін`юсту N 18/5 від 14.06.94) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР).
Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
Посилаючись на ст..ст.76,78 ЦК України зазначила, що позивачем не доведено, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном з моменту відкриття спадщини. Додані квитанції про сплату комунальних послуг, датовані 2017-2022 роками, також не доводять такий факт.
Позивачем не заперечується той факт, що до державної нотаріальної контори вона не зверталась із заявою про прийняття спадщини чи відмову від неї.
Також, позивачем не надано доказів, що його право власності на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.
Вирішуючи спір про визнання права власності слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача права власності, набуте раніше на законних підстава, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Таким чином, визнання права власності в даному випадку не є винятковим способом захисту.
Зі змісту позовної заяви та доданих документів до позову не вбачається, що позивачка зверталась до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Також, відсутні докази відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Отже позивачем по справі не було вжито заходів для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому звернення до суду з позовом про визнання права власності є передчасним.
Зміст ст. 1296 ЦК, ст. 50, 66, 69 Закону України «Про нотаріат», п. 5.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідчить про те, що основним позасудовим способом визнання права власності на майно в порядку спадкування є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. В разі ж відмови нотаріуса у видачі такого свідоцтва та незгоди спадкоємця із мотивами такої відмови, він має право оскаржити нотаріальний акт до суду.
В розумінні ч. 1 ст. 5 ЦПК України саме такий спосіб захисту прав спадкодавця визначає закон в подібних випадках.
За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку.
Застосування іншого підходу призведе до того, що суд фактично перебере на себе функції нотаріуса у всіх спадкових справах, де нотаріус відмовився видавати свідоцтво про право на спадщину незалежно від причин такої відмови. Здійснення таких функцій не входить до завдань суду.
Крім того, відповідно до п. 3.1 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Харківська міська рада вважає, що звернення позивача до суду із зазначеним позовом є передчасним, так як відсутня постанова нотаріуса про відмову на видачу свідоцтва на право власності на частку квартири, яка належала спадкодавцю.
28.11.2023 позивачем подано до суду Відповідь на відзив (а.с.74-75), у якому позивач вказує, що постійно проживала зі спадкодавицею ОСОБА_2 і була прописана в квартирі АДРЕСА_2 . Іншого житла не мала. Після смерті ОСОБА_2 все її майно, особисті речі знаходились в квартирі. Деякими речами вона користується до цього часу. ОСОБА_2 не мала родичів, а, отже, не мала інших спадкоємців. Довіреність, якою ОСОБА_2 доручила мені розпоряджатися усім її майном, свідчить про те, що я мала право управляти чи володіти майном. Дія довіреності припинена разом зі смертю особи, що її видала, але все майно померлої залишилося в її володінні.
Також вказала, що прописка за однією адресою, в одній квартирі свідчить про те, що після смерті спадкодавиці вона залишилася проживати в цій же квартирі, тобто вступила в володіння спадковим майном. Продовжила оплачувати за комунальні послуги. Квитанції за надання комунальних послуг за 30-ть років не збереглися, оскільки термін їх зберігання - три роки. Відсутність заборгованості, якраз і свідчить, що вона вносила усі необхідні платежі.
Крім того до нотаріуса зверталася, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку квартири АДРЕСА_3 .
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.11.2023 клопотання представника відповідача - задоволено. Поновлено відповідачу Харківській міській раді процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву та прийнято відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування (а.с.79).
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, з підстав, викладених у позові, просили про його задоволення.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на підстави, викладені у Відзиві на позовну заяву.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Оскільки спірні правовідносини виникли у 1993 році (дата смерті спадкодавця), тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, дані цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963 року, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Статтею 527 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
Відповідно до положень ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.
Згідно правової позиції ВС, висловленої у Постанові від 25.03.2020р. по справі № 305/235/17 - під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 23.06.1993 року Харківський міський центр приватизації державного житлового фонду видав Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 (а.с.6).
11.07.2007 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила ім`я на Ставицька, про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в Книзі реєстрації зміни іменті 11.07.2007 року зроблено відповідний актовий запис за №41, що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_2 (а.с.16).
Довіреністю від 02.06.1992, засвідченою Державним нотаріусом Восьмої ХДНК Литвиновою Я.М. реєстр за №5-0814, ОСОБА_2 , уповноважила ОСОБА_3 управляти та розпоряджатися її майном (а.с.18).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 88 років ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.17).
ОСОБА_1 постійно на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 була зареєстрована з нею за однією адресою, що підтверджується копією паспорта позивача (а.с.13-14).
Позивач постійно проживає в даній квартирі, сплачує рахунки за комунальні послуги, користується майном спадкодавця, що також підтверджується копіями квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с.19-28).
Отже, позивач, проживаючи разом із спадкодавцем, фактично вступила в володіння спадковим майном, прийняла спадщину.
Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`янової О.Б. від 24.11.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.76).
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 92, 128-131, 133, 141, 196-200, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до арківськогоапеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 20.12.2023.

Суддя С.А.Колесник