Дата документу 25.12.2023 Справа № 335/832/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 335/832/23 Головуючий у І інстанції: Романько О.О.
Провадження № 22-ц/807/1500/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2023 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнював, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що Концерн «МТМ» є виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які концерн надав до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкають відповідачі. У зв`язку з несплатою ними вартості цих послуг у період з 01.06.2015 до 31.10.2021 утворилась заборгованість на суму 70820,64 грн.

Посилаючись на ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 322 ЦК України, Концерн «МТМ» просив суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 70820,64 грн та судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Концерн «МТМ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2023 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги концерн зазначає, що факт постачання теплової енергії підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у зазначений у позові період, які є публічними та знаходяться у вільному доступі на сайті ради. Посилаючись на положення ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», зазначаючи про невиконання відповідачами умов укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, скаржник зазначає, що відповідачі є споживачами послуг, які він надав і не можуть бути звільнені від їх оплати.

Зазначає, що предметом позову є саме надані Концерном на адресу відповідачів послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а підставою звернення до суду стала наявність заборгованості відповідачів за ці послуги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

У письмових поясненнях Концерн «МТМ» заперечує проти доводів, викладених у відзиві, просить задовольнити апеляційну скаргу, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2023 року - скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу належить частково задовольнити з таких підстав.

Судове рішення, згідно зі ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Залишаючи позовні вимоги концерну «МТМ» без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що підстави позовних вимог ґрунтувалися на бездоговірних відносинах, які склалися між сторонами, натомість було встановлено наявність укладеного між сторонами відповідного договору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.04.2009 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією, яка надана Управлінням державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у листі № 04-46/790 від 01.02.2023 (а.с.14-15).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 17.09.1976 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією, яка надана Управлінням державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у листі № 04-46/791 від 01.02.2023 (а.с.16-17).

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_1 виданого Орджонікідзевським рай(міськ)соцзабезу Орджонікідзевського району Запорізької області від 27.06.1994 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та має статус «Дитини війни» (а.с.30-31).

24.11.2009 між Концерном «МТМ» в особі директора Філії Концерну «МТМ» Позднюка Ю.І. (Виконавець) з однієї сторони і ОСОБА_3 як співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії договору зазначено до 31.12.2014 (а.с.32-33).

01.12.2014 між Концерном «МТМ» в особі директора Філії Концерну «МТМ» Позднюка Ю.І. (Виконавець) з однієї сторони та ОСОБА_1 як власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір укладався на 5 років та згідно його п. 31 вважався щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про необхідність перегляду (а.с.34-35). Відомостей про надання відповідних письмових заяв відповідачу ОСОБА_1 представник позивача не надала.

В обох договорах міститься застереження, що відповідач ОСОБА_1 мала право на пільги як «Дитина війни».

За участі відповідача ОСОБА_1 проводилася повірка приладів обліку води (гарячої води) (а.с.36-40).

Відповідач ОСОБА_1 періодично отримувала рахунки на сплату житлово-комунальних послуг від позивача (а.с. 41-45).

Згідно з свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданим 29.03.1994 Запорізьким титано-магнієвим комбінатом, зареєстрованого Орендним підприємством Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації 04.04.1994 в книзі 269, номер запису 37912 на праві спільної сумісної власності в рівних частках громадянам: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.51).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 25.05.2015 Пономарьова О.В., ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала у спадок 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого 29.03.1994 Запорізьким титано-магнієвим комбінатом, зареєстрованого Орендним підприємством Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації 04.04.1994 в книзі 269, номер запису 37912 (а.с.49).

ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на успадковану 1/2 частину зазначеної квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38001775 від 25.05.2015 (а.с.50).

Таким чином судом встановлено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , а між сторонами виникли договірні відносини.

В силу вимог ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом за власні кошти. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Опалення є однією із витрат пов`язаною зі зберіганням майна, а отже оплата за надані послуги для сталого функціонування приміщення є обов`язком власника.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги до квартири, яка належить відповідачу, та між ними існують договірні відносини.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.

Відповідно до Правил, централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири ОСОБА_1 .

Отже, оскільки ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири, до якої Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у задоволенні позову Концерну до ОСОБА_2 слід відмовити, як до неналежного відповідача.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Доказів ненадання виконавцем або припинення надання вказаних послуг суду не надано.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кари Ю.М. подавала до суду першої інстанції письмові пояснення, в яких фактично визнала свої зобов`язання, просила частково задовольнити позовні вимоги Концерну, застосувавши строк позовної давності (а.с. 99-100).

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 504/2490/19 ( провадження 61-12420св22) передбачено, що зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч. З ст. 11 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачені законодавством пільги та субсидії на оплату житлово-комунальних послуг виплачуються споживачу в грошовій формі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами п.п. 1, 2 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 житлова щомісячна адресна безготівкова субсидія надається громадянам для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, зокрема теплопостачання. Разом з тим, субсидія - це безповоротна адресна державна допомога вразливим верствам населення, які не мають змоги самотужки здійснювати оплату за комунальні послуги, її отримання свідчить лише про належність особи до вразливих верст населення.

Таким чином, Концерн «МТМ» не здійснює нарахування пільг на погашення заборгованості, натомість ОСОБА_1 не була позбавлена права звертатись за державною допомогою для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, зокрема теплопостачання.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 509/667/15-ц від 23.05.2018 зазначено, що підставою позову є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, встановивши обов`язок ОСОБА_1 сплати за надання послуги централізованого постачання та постачання гарячої води, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позову Концерну «МТМ» в цій частині.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, а також наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Колегія суддів враховує заяву про застосування строків позовної давності, подану у письмових поясненнях під час розгляду справи в суді першої інстанції (а.с. 99-100), та вважає доцільним застосувати такий строк, наслідком чого є стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за надані комунальні послуги в період з січня 2020 року, оскільки позов подано до суду у січні 2023 року.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги Концерну «МТМ» в цій частині ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу Концерну «МТМ» слід частково задовольнити, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2023 року в цій справі слід скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову Концерну «МТМ», стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в період з 01.01.2020 до 31.10.2021 в сумі 28690,07 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, в силу вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги та позовних вимог (40,51%), з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» належить стягнути судовий збір, сплачений скаржником за подання позову в сумі 1087,29 грн (а.с. 1) та апеляційної скарги в сумі 1630,93 грн (а.с. 129), що разом складає 2718,22 грн.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369, ч. 2 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2023 року скасувати, прийняти в цій справі нову постанову, якою:

«Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 28690 (двадцять вісім тисяч шістсот дев`яносто) гривень 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати судового збору, пов`язані із розглядом справи судами першої та апеляційної інстанцій, в сумі 2718 (дві тисячі сімсот вісімнадцять) гривень 22 копійки».

В іншій частині позовним вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 25 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: