Ухвала

22 грудня 2023року

м. Київ

справа № 206/501/20

провадження № 61-17790ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туманов Сергій Геннадійович, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Гапонова А. В., Новікової Г. В., від 05 грудня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики 10 378 911,15 грн, з яких:

8 148 000 грн сума основного боргу, яка позивачем визначена еквівалентом іноземної валюти на час повернення позики, та 2 232 911,15 грн - інфляційна складова.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 30 квітня 2020 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08 вересня 2016 року в розмірі 8 148 000 грн, в іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено, скасовано заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2020 року.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року скасовано, позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 отримані у позику за договором позики від 08 вересня

2016 року грошові кошти, як суму основного боргу, в загальному розмірі

8 148 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 07 липня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2023 року у частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики залишено без змін.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2023 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено, постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2023 року залишено в силі.

07 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 -адвокат Туманов С. Г. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, зокрема неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не перевірив наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та не надав належної оцінки наведеним обставинам, з урахуванням положень статті 423 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі

№ 726/938/18).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи

(постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18 (пункт 6.38)).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не можна розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Як на нововиявлені обставини заявник посилався на те, що предметом позову у справі були зобов`язання, які виникають із розписки датованої 08 вересня 2016 року, складеної між позивачем та відповідачем на суму 300 000 доларів США. За цим самим предметом спору дружиною відповідача (на момент складання розписки) - ОСОБА_3 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська було подано позов, в якому вона просила визнати недійсним договір позики, укладений 08 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на суму 300 000 доларів США. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року у справі № 206/2135/23 позовну заяву ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним передано за підсудністю до Центрального-міського районного суду м. Кривого Рогу. На ухвалу ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що з того самого предмету спору справа № 206/501/20 підсудна Самарському районному суду м. Дніпропетровська. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року без змін. За таких обставин заявник вважав, що постановою Дніпровського апеляційного суду

від 21 вересня 2023 року у справі № 206/2135/23 встановлено, що справу № 206/501/20 розглянуто неповноважним складом суду першої інстанції. Місце реєстрації учасників справи не були належним чином встановлені, а факт порушення закону не був і не міг бути відомий заявнику, оскільки в жодній з трьох судових інстанцій даного факту не було констатовано.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2023 року, апеляційний суд правильно виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, а доводи заявника зводяться до незгоди із постановою суду апеляційної інстанції та намагання, за відсутності передбачених законом підстав, домогтися перегляду судового рішення, яке набрало законної сили.

Апеляційним судом встановлено, що питання місця реєстрації учасників справи були належним чином встановлені судами та були відомі стороні відповідача на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій.

При цьому, постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня

2023 року у справі № 206/2135/23 не встановлено, що справу № 206/501/20 розглянуто неповноважним складом суду.

Крім того, переглядаючи справу № 206/501/20 в касаційному порядку, Верховний Суд у постанові від 07 липня 2023 року зазначив про те, що в касаційній скарзі ОСОБА_1 не вказував інші підстави оскарження судового рішення і касаційний суд не відкривав касаційне провадження з інших підстав, а в резолютивній частині касаційної скарги ОСОБА_1 виклав вимогу про залишення без змін рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року. Аргументи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач не довів місце виконання зобов`язань і подав позов до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, хоча всі учасники справи є мешканцями м. Кривий Ріг, колегія суддів відхилила.

Доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, не підлягає розгляду клопотання заявника про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туманов Сергій Геннадійович, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у цивільній справі № 206/501/20.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников