ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/1460/20

провадження № 22-ц/4809/1400/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

заявник (боржник) - Фермерське господарство «Віра Вікторія»,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2023 у складі головуючого судді Іванової Л. А.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

03.07.2023 Фермерське господарство «Віра Вікторія» в особі голови Антоненка А. В. звернулось до суду з заявою, заінтересовані особи - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій, з урахуванням заяви про доповнення та уточнення (а.с.177-182 т.3), просило визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №405/1460/20, видати два нових виконавчих листи на заміну вищевказаному, в яких вказати: стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 42435 доларів США заборгованість за договором позики, 435,11 доларів США в порядку статті 625 ЦК України, 1430,06 доларів США відсотків за користування кредитом та судові витрати по справі в сумі 10 555,00 грн з кожного; стягнути з Фермерського господарства «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 11 881,80 доларів США (а.с.124-127 т.3).

Заяву мотивовано тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 у справі № 405/1460/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Віра Вікторія» стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ФГ «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 борг в сумі 144 226,81 доларів США та пеню в розмірі 11 881,80 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 та ФГ «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 10 555,00 грн з кожного.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05.08.2021, яка набрала законної сили 05.08.2021, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та судових витрат скасовано. Ухвалено нове рішення в цій частині позовних вимог, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42 435 доларів США заборгованість за договором позики, 435, 11 доларів США в порядку статті 625 ЦК України, 1 430, 06 доларів США відсотків за користування кредитом. В частині позовних вимог про стягнення штрафу, пені - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6 457, 34 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. При цьому, суд апеляційної інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 солідарно з ФГ «Віра Вікторія» штрафу в розмірі 99 926,64 долари США не визнав належним та допустимим доказом розрахунок штрафу в розмірі 99 926,64 долари США, наданий позивачем, та в цій частині позовних вимог вважав, що позов не підлягає задоволенню. Поряд з цим, не враховуючи постанову апеляційної інстанції, Ленінський районний суд м. Кіровограда 20.08.2021 видав виконавчий лист №405/1460/20, згідно якого передбачено: стягнути з ОСОБА_2 та ФГ «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 борг в сумі 144 226, 81 доларів США та пеню в розмірі 11 881.80 доларів США. Стягнути з ОСОБА_2 та ФГ «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 10 555,00 гри з кожного.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області № 66614876 від 23.08.2022 прийнято до виконання виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 405/1460/20, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 20.08.2021.

На підставі вказаного виконавчого листа та постанови приватного виконавця ухвалою Господарського суду м.Києва від 31.05.2023 року у справі №912/1640/22 відкрито провадження у справі про банкрутство ФГ «Віра Вікторія».

Заявник вважає, що його грошове зобов`язання перед ОСОБА_1 в частині сплати штрафу в розмірі 99 926,64 дол. США відсутнє в зв`язку із тим, що суд апеляційної інстанції визнав розрахунок заборгованості, наданий позивачем ОСОБА_1 в розмірі 99 926, 64 долари США, неналежним та недопустимим доказом в частині стягнення зазначеного штрафу з ОСОБА_2 солідарно з ФГ «Віра Вікторія». Крім того, в силу приписів ч. 2 ст. 554 ЦК України розмір зобов`язання ФГ «Віра Вікторія» як поручителя не може перевищувати зобов`язання ОСОБА_2 як основного боржника. Таким чином, виконавчий лист №405/1460/20, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда 20.08.2021 має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню частково в частині стягнення з ФГ «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 99 926,64 дол. США.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2023 року після повернення цивільної справи №405/1460/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Віра Вікторія» про стягнення боргу за договором позики з Кропивницького апеляційного суду та передачею справи канцелярією суду 13.09.2023 для розгляду заяви по суті, заяву Фермерського господарства «Віра Вікторія» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 405/1460/20, - прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2023 заяву Фермерського господарства «Віра Вікторія» задоволено (а.с.216-225 т.3). Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №405/1460/20, виданий 20 серпня 2021 Ленінським районним судом м. Кіровограда про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 144 226, 81 доларів США та пеню в розмірі 11 881, 80 доларів США в частині стягнення з Фермерського господарства «Віра Вікторія» 99 926, 64 долари США штрафу, що включений до боргу в сумі 144 226, 81 долар США (Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Боржник: Фермерське господарство «Віра Вікторія», ).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, щов рішенніЛенінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року не зазначено суму, яка підлягає стягненню з відповідачів відповідно до п.3.1 договору позики, за умовами якого у випадку неповернення зазначеної в п.1 суми позики, у передбачений п.2.2 строк, Позичальник несе відповідальність перед Позикодавцем згідно з цивільним законодавством України, крім цього, Позичальник зобов`язаний додатково виплатити Позикодавцю штраф у розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення повернення позики, а зазначив суму повної заборгованості в розмірі 144 226, 81 дол. США, пославшись при цьому на розрахунок, наданий позивачем, за яким сума, яка підлягає стягненню на користь позивача в порядку п.3.1 договору позики становить 99 926, 64 дол. США.

В свою чергу Кропивницький апеляційний суд в постанові від 05 серпня 2021 року зазначений розрахунок наданий позивачем на підтвердження позову в частині стягнення з ОСОБА_2 солідарно з ФГ «Віра Вікторія» штрафу в розмірі 99 926, 64 дол. США визнав неналежним та недопустимим доказом, та в цій частині позовних вимог вважав позов таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи також, що з ОСОБА_2 як боржника за договором позики від 23 жовтня 2018 року стягнуто за постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року на користь ОСОБА_1 42 435 доларів США заборгованість за договором позики, 435, 11 доларів США в порядку статті 625 ЦК України, 1 430, 06 доларів США відсотків за користування кредитом, та в частині позовних вимог про стягнення штрафу, розмір якого становить 99 926, 64 долари США, - відмовлено.

На виконання рішення суду як першої, так і апеляційної інстанцій 20 серпня 2021 року Ленінським районним судом м.Кіровограда видано два виконавчі листи №405/1460/20, а саме: про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42 435 доларів США заборгованості за договором позики, 435, 11 доларів США в порядку статті 625 ЦК України, 1 430,06 доларів США відсотків за користування кредитом, та про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 144 226,81 доларів США та пені в розмірі 11 881,80 доларів США.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що штраф в розмірі 99 926, 64 дол США, який не підлягає стягненню з ОСОБА_2 в солідарному порядку як боржника за договором позики від 23 жовтня 2018 року, укладеним з ОСОБА_1 , не підлягає стягненню в солідарному порядку і з поручителя ФГ «Віра Вікторія», на підставі, на думку суду, заявником ФГ «Віра Вікторія» в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, доведено наявність підстав, визначених ст.432 ЦПК України.

За наслідками розгляду заяви ФГ «Віра Вікторія» суд визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №405/1460/20, виданий 20 серпня 2021 року Ленінським районним судом м.Кіровограда про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 144 226, 81 доларів США та пені в розмірі 11 881, 80 доларів США в частині стягнення з Фермерського господарства «Віра Вікторія» 99 926, 64 долари США штрафу, що включений до боргу в сумі 144 226, 81 долар США.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Усатенко В. Ю. подав до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Вказав, що ФГ «Віра Вікторія» рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 не виконало, тобто відсутні матеріально-правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, в частині стягнення боргу з Фермерського господарства «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 не скасоване та не змінене, виконавчий лист поданий у межах строків, тобто відсутні процесуально-правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач подав заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише з тих підстав, що не погоджується з рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 по суті, підмінив тим самим стадію апеляційного оскарження поданням такої заяви.

На думку стягувача, Ленінський районний суд м. Кіровограда, задовільнивши заяву боржника ФГ «Віра Вікторія», на власний розсуд вирішив, в якій частині судове рішення, яке набрало законної сили, треба виконувати, а в якій не треба, чим фактично підмінив апеляційний суд та переглянув мотиви і підстави ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021.

05.12.2023 на адресу Кропивницького апеляційного суду надійшов відзив адвоката Глазкова А. С., який діє як представник ФГ «Віра Вікторія», на вказану апеляційну скаргу. До відзиву додано ордер на надання правничої допомоги від 30.11.2023 та копію договору №200 про надання професійної правничої допомоги від 30.11.2023, на підставі якого ФГ «Віра Вікторія» в особі голови Шосталя Петра Павловича уповноважило адвоката Глазкова А. С. представляти його інтереси у Кропивницькому апеляційному суді у цивільній справі №405/1460/20.

За інформацією Єдиного державного реєстру осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій у керівника юридичної особи ФГ «Віра Вікторія» Шосталя Петра Павловича відсутні повноваження на вчинення дій від імені цієї юридичної особи, у тому числі підписання договорів, тощо, запис внесено19.06.2023 у зв`язку з порушенням справи про банкрутство ФГ «Віра Вікторія» (№ 912/1640/22).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.12.2023 відзив повернуто адвокату Глазкову А. С. без розгляду, у зв`язку з відсутністю повноважень на представництво інтересів ФГ «Віра Вікторія», оскільки долучений до ордера договорів про надання правничої допомоги від імені ФГ «Віра Вікторія» підписано особою - ОСОБА_3 .

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано.

Представик ФГ «Віра Вікторія» з належно оформленими повноваженнями не взяв участі в судовому засіданні апеляційного суду, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення стягувача ОСОБА_1 та його представника адвоката Усатенка Ю. В., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_4 адвоката Єрьоменка В. П., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з таких підстав.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Віра Вікторія» про стягнення боргу за договором позики (а.с.149-154 т.1).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 борг в сумі 144 226,81 доларів США (сто сорок чотири тисячі двісті двадцять шість доларів 81 цент) та пеню в розмірі 11 881,80 доларів США (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят один долар 80 центів).

Стягнуто з ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 10 555,00 грн. з кожного.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 , рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та судових витрат. Ухвалене нове рішення в цій частині позовних вимог (а.с.239-243 т.1).

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 42435 (сорок дві тисячі чотириста тридцять п`ять) доларів США заборгованість за договором позики, 435,11 (чотириста тридцять п`ять ) доларів США в порядку статті 625 ЦК України, 1430,06 (одна тисяча чотириста тридцять) доларів США відсотків за користування кредитом.

В частині позовних вимог про стягнення штрафу, пені - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6457,34 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 вересня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Віра Вікторія» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року відмовлено, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга на рішення суду подана після спливу строку на його апеляційне оскарження (а.с. 55-56 т.2).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року відмовлено Фермерському господарству «Віра Вікторія» у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року, оскільки повторне оскарження тією самою особою одного і того судового рішення не допускається (а.с. 72-73 т.2).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.08.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФГ «Віра Вікторія» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021, з підстав, що відповідач повторно звернувся із апеляційною скаргою на рішення суду з одного і того ж питання (а.с.65-66 т.3).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22.08.2023 відмовлено у задоволенні заяви Фермерського господарства «Віра Вікторія» про роз`яснення постанови Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Віра Вікторія» про стягнення боргу за договором позики (а.с.118-120 т. 3).

Постановою приватного виконавця ВО Кіровоградської області Городецької Ю. С. від 23.08.2022 прийнято виконавче провадження з виконання виконавчого листа №405/1460/20 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ФГ «Віра Вікторія» боргу в сумі 144 226,81 доларів США (сто сорок чотири тисячі двісті двадцять шість доларів 81 цент) та пеню в розмірі 11 881,80 доларів США (а.с.130 т.3).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство ФГ «Віра Вікторія» (а.с.131-134 т.3).

Встановлено, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підписана головою ФГ «Віра Вікторія» Антоненком А. В.

До заяви додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФГ «Віра Вікторія», датовану 19.06.2023, згідно якої прізвище, ім`я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи значиться: ОСОБА_5 , 06.04.2023 (відсутні) - керівник (а.с.135 т.3), та копію договору про надання правової допомоги від 06.04.2023, згідно якого голова ФГ «Віра Вікторія» Антоненко А. В. уповноважив адвоката Галич А. С. на представництво інтересів підприємства у всіх судах (а.с.136-134 т.3).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України неодноразово наголошував на важливість належного виконання судового рішення:

- право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 26 червня 2013 р. №5-рп/2013);

- невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. №18-рп/2012):

- невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

За позицією Конституційного Суду України, висловленої у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(ІІ)/2019, Конституційний Суд України послідовно наголошує у своїх рішеннях на зобов`язанні держави забезпечувати конституційні права і свободи:

- „конституційні права і свободи є фундаментальною основою існування та розвитку Українського народу, а тому держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для їх реалізації. Відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод, оскільки призводить до того, що вони стають декларативними, а це є неприпустимим у правовій державі (абзац четвертий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012);

- „держава, виконуючи свій головний обов`язок - утвердження і забезпечення прав і свобод людини (частина друга статті 3 Конституції України) - повинна не тільки утримуватися від порушень чи непропорційних обмежень прав і свобод людини, але й вживати належних заходів для забезпечення можливості їх повної реалізації кожним, хто перебуває під її юрисдикцією. З цією метою законодавець та інші органи публічної влади мають забезпечувати ефективне правове регулювання, яке відповідає конституційним нормам і принципам, та створювати механізми, необхідні для задоволення потреб та інтересів людини (абзац перший пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 1 червня 2016року № 2-рп/2016).

Конституційний Суд України вказує, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України (абзац п`ятнадцятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року №8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац восьмий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року №10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статтею 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Торнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою праві на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukrainе), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukrainе), №1811/06, від 19.02.2009).

Відповідно до п.п. 46, 48, 51, 53, 54 пілотного рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювати - окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний держави орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати йог: іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати з: неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа о ля відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на держав покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, як: затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 та постанова Кропивницького апеляційного суду від 05.08.2021 набрали законної сили.

На виконання вказаних рішень Ленінським районним судом видано виконавчий лист від 20.08.2021 №405/1460/20.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Тобто, виконавчий лист видається на виконання рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає примусовому виконанню.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду висловленого у постанові 16.09.2020 у справі №308/6024/14, згідно вимог частини другої статті 432 ЦПК України згідно з якими суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині четвертій статті 369 ЦПК України, на яку посилались заявники у даній справі.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад. в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з ново виявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видач: виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 справа №20/12/2019, та постанові Верховного Суду у постанові від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц.

Матеріали справи не містять доказів виконання ФГ «Віра Вікторія» рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021, яке набрало законної сили і не переглядалось в апеляційному порядку, тому відсутні матеріально-правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції, задовольнивши заяву ФГ «Віра Вікторія» та визнавши виконавчий лист №405/1460/20, виданий 20 серпня 2021 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, таким, що не підлягає виконанню фактично перебрав на себе повноваження апеляційної інстанції, змінив суть та резолютивну частину рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021, яке набрало законної сили і не переглядалось в апеляційному порядку.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2023 підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ФГ«Віра Вікторія» про визнання виконавчого листа у цивільній справі №405/1460/20 таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ФГ «Віра Вікторія» на користь позивача підлягає стягненню 536,80 грн сплаченого судового зборуза подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2023 скасувати.

Заяву Фермерського господарства «Віра Вікторія» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі №405/1460/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Віра Вікторія» про стягнення боргу за договором позики - залишити без задоволення.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Фермерського господарства «Віра Вікторія» на користь ОСОБА_1 536,80 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник