Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/4586/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2023 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання - Щокань В.М.,

за участі:

представника позивача - Грекової Л.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Плакущого С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про застосування наслідків недійсності нікчемності правочину, -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Фідобанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемності правочину.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.07.2020 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.08.2021, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 03.11.2021 замінено сторону (позивача) - Публічне акціонерне товариства «Фідобанк» по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про застосування наслідків нікчемності правочину, - правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» в частині, що стосуються договору купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна (нежитлової будівлі, загальною площею 217,6кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які є відмінними від права власності №GL22N019274/11 від 04.03.2021.

Ухвалою Верховного Суду від 13.04.2022 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду від 18.08.2021 та постанову суду від 03.11.2021 відмовлено.

У позовній заяві зазначено, що 26.11.2015 між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та зареєстровано і реєстрі за №3518.

Відповідно до п.1.1 договору, банк продав відповідачу нерухоме майно, що належало йому на праві власності, а саме, - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 217,6кв.м, літера А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Одночасно з посвідченням договору купівлі-продажу був посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0209га, кадастровий номер :02:040:0028, цільове призначення для комерційного призначення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2.1 договору, банк продав відповідачу нерухоме майно за ціною 1784000грн., в т.ч. ПДВ 297333грн. (ціна продажу без ПДВ 1916667грн.).

Рішенням НБУ від 20.05.2016 №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016 №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Крім того, за даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду та делеговані всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Фідобанк».

В подальшому, Правлінням НБУ прийнято рішення від 18.07.2016 №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк», на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 та призначено уповноважену особу Фонду та делеговані всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк».

Відповідно до ст.ст. 48, 50, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п.1.18 розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженим рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №2 від 05.07.2012, на підставі наказу уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Фідобанк» від 22.02.2017 №24 щодо внесення змін до наказу ПАТ «Фідобанк» №32 від 25.05.2016 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» було здійснено перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених на протязі року до введення тимчасової адміністрації ПАТ «Фідобанк», що є нікчемними.

Підстави визначення договорів нікчемними визначені у ч.3 ст. 38 згаданого Закону, відповідно до якої правочин (у тому числі договір) неплатоспроможного банку є нікчемним, якщо, зокрема, - банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуг за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

За результатами перевірки ознак нікчемності правочинів, що проводилася за наказом уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» від 22.02.2017 №24 «Про організаційне заходи щодо перевірки договорів», було здійснено перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Фідобанк» за період з 20.05.2015 по 20.05.2016, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та встановлено нікчемність вчинених правочинів, зокрема, - договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 за реєстрованим №3518.

Встановлено, що цей договір є нікчемним за ознаками нікчемності, визначеними п.3 ч.3 ст.38 згаданого вище Закону. Такого висновку комісія дійшла з тих підстав, що укладення договору призвело до відчуження майна банку за ціною, яка відрізняється на понад 20% від звичайних цін на подібне нерухоме майно і таке відчуження відбулося протягом одного року до моменту запровадження в ПАТ «Фідобанк» тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до звіту з незалежної оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс», вартість нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 217,6кв.м, літера А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 та земельної ділянки, площею 0,0209га, кадастровий номер :02:040:0028, цільове призначення для комерційного призначення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - складає 3890386грн. без врахуванням ПДВ станом на 21.12.2015 (звіт №07-17-М14-11 від 25.11.2016.

Тобто різниця між оцінкою ринкової вартості та вартістю продажу нерухомого майна складає: 2106386грн. (3890386(ціна за звітом) 1784000 (ціна за договором)) та у відсотковому виразі дорівнює 118%.

Отже, з огляду на приписи ч.3 ст. 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ч.2 ст. 215 ЦК України, ч.1 ст. 216 ЦК України, такий правочин є нікчемним та до нього мають застосовуватися наслідки недійсності, визначені законом, що в свою чергу, зумовлює необхідність захисту та відновлення порушеного права банку.

У зв`язку із нікчемністю договору купівлі-продажу нерухомого майна, що виступав підставою для проведення відповідних реєстраційних дій щодо переходу права власності на нерухоме майно до відповідача в ДРРПНМ, проведені на користь відповідача записи про перехід права власності підлягають скасуванню.

Відповідно з норм ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» випливає, що скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, може виступати одним із способів захисту порушеного права та застосовуватися судом за заявою сторони згідно приписів ч.2 ст. 16 ЦК України.

Таким чином, за остаточними позовними вимогами ПАТ «Фідобанк» просить суд, - про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2015 №3522, площею 0,0209га, кадастровий номер :02:040:0028, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, індексний номер рішення №26486371 від 26.11.2015.

При цьому, позивач ПАТ «Фідобанк» вказує, що єдиним найбільш доцільним способом захисту його порушеного права може виступати відновлення становища, яке існувало до порушення права, шляхом скасування в ДРРПНМ запису про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем, внесеного на підставі нікчемного правочину.

Крім того, за остаточними позовними вимогами ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» просить суд, - про застосування наслідків нікчемності правочину договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та ОСОБА_1 за реєстровим номером 3518, шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», нерухоме майно нежитлову будівлю, площею 217,6кв.м, літера А, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1.

При цьому, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» вказує, що такий спосіб захисту, який визначений законом з врахуванням практики ВП ВС, є цілком ефективним, оскільки таке рішення є підставою (без будь-яких додаткових судових процесів) для реєстрації за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов, який прийнятий судом, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що 15.12.20167 позивач ПАТ «Фідобанк» вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним нікчемного правочину (договору від 26.11.2015 №3518) і цей позов був залишений ухвалою суду без розгляду з причин повторної неявки в судові засідання позивача, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк» про визнання дійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015, задоволено (справа №711/11350/17). Вказує, що нежитлова будівля та земельна ділянка були придбані у занедбаному стані, про що свідчить акт від 20.11.2015, внаслідок чого ОСОБА_1 здійснила капітальний ремонт приміщення будівлі і після цього банк вирішив забрати нерухоме майно, враховуючи, що його стан значно покращився. Вважає, що ознаки нікчемності договорів жодним чином не доведені; правочини були укладені з банком, коли він ще був платоспроможним; відсутні докази невідповідності ціни об`єктів нерухомості.

Також відповідачем ОСОБА_1 подано кілька заяв про застосування строків позовної давності. Зазначено, що два правочини укладені 26.11.2015 і через п`ять років ПАТ «Фідобанк» вирішив значно збільшити ціну на вже продане і капітально відремонтоване нерухоме майно (будівля); відповідачем отримано позовну заяву 02.09.2020, а банк ліквідований 19.07.2020. Крім того, зазначено, що Фонд не наділений повноваженнями визнавати правочини нікчемними, а суд ці правочини нікчемними не визнавав. Позовна заява подана до суду 30.06.2020, тобто через 4 роки 7 місяців і 4 дні після укладання правочинів та реєстрації права власності. Пропуск строків позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 подано заперечення на заяву ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» від 03.02.2022, за якою просить відмовити у задоволенні заяви. Зазначено, що відсутні докази нікчемності правочину; відсутні ознаки нікчемності правочину №3518 і він не визначений судом нікчемним; відсутні докази, що підтверджують право позивача на нерухоме майно; позовні вимоги є безпідставними; позов про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути подано лише власником цього майна, яким ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» не являється, а тому позовні вимоги цим позивачем пред`являються неналежною особою і не підлягають до задоволення; під виглядом відчуження майнових прав щодо нерухомого майна фактично має місце продаж права на звернення до суду з цим позовом або права на застосування певних способів захисту цивільних прав.

Третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подала письмові пояснення по суті позову, за якими просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись, зокрема на положення ч.ч. 3, 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми ст. 215 та ст. 216 ЦК України. Крім того, зазначено, що правочини є недійсними (нікчемними) незалежно від часу їх виявлення (як під час тимчасової адміністрації, так і ліквідації) уповноваженою особою Фонду або Фондом, за умови якщо вони вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. Незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 ст. 38 Закону перевірка правочинів банку і виданий відповідний наказ, правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону. Як зазначено, встановлено, що балансова вартість нерухомого майна, що є предметом спірного договору від 26.11.2015, на дату продажу складала 2446981,97грн. Відповідно до звіту з незалежної оцінки, станом на 25.11.2016 вартість відчуженої нежитлової будівлі разом із земельною ділянкою складає 3890386грн. Таким чином, вартість нерухомого майна більше, ніж на 20% відрізняється від ціни продажу, що підпадає під ознаки нікчемності, визначені у п.3 ч.3 ст. 38 Закону. Уповноважена особа 19.05.2017 надіслала лист про нікчемність договору. При цьому, нормами чинного законодавства не визначено форми повідомлення про нікчемність, а тому воно викладалося у довільній формі.

Відповідачем ОСОБА_1 подана відповідь на письмові пояснення, за якими просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що не доведена наявність ознак нікчемності правочинів; при укладанні договорів сторонами виконані умови договорів; право власності на нерухоме майно виникло у відповідача з моменту його державної реєстрації. Крім того, посилається на доводи, які викладі у відзиві.

Ухвалою суду від 03.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16.11.2023 частково задоволено заяву позивача ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» про забезпечення позову, тобто з метою забезпечення позову заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно нежитлову будівлю, площею 217, 6 кв.м, літера А за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, яке належить ОСОБА_1 , в іншій частині відмовлено.

Ухвалою суду від 28.11.2023 відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Фідобанк» не з`явився, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Представником за довіреністю ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи за відсутності представника.

В судовому засіданні позивач ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» Грекова Л.В. просила свої позовні вимоги задовольнити. Зазначила обставини, які викладені у позовній заяві; вважає, що відповідачем було за правочином від 26.11.2015 придбано нерухоме майно нежитлову будівлю за меншою ціною, ніж вона насправді коштувала, а тому слід застосувати положення п.3 ч.3 ст. 38 Закону, враховуючи висновок експертизи, складений на виконання ухвали суду. Висновок експерта, який наданий відповідачем, вважає неналежним доказом, про що надані заперечення від 13.10.2023. ТОВ є правонаступником ПАТ «Фідобанк» щодо договору купівлі-продажу будівлі від 25.11.2015 і, відповідно є належним позивачем. Договір купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності від 04.03.2021, є чинним. Крім того, позовні вимоги пред`явлені саме до фізичної особи ОСОБА_1 , а не до ФОП ОСОБА_1 і підстав для заміни відповідача з неналежного на належного, немає. Також підтримала доводи, викладені у запереченнях від 13.10.2023 щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Вважає, що строки позовної давності позивачами не пропущені, оскільки правочин щодо нежитлової будівлі був укладений 26.11.2015, а ознаки нікчемності правочину вперше виявлені ПАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО лише 13.05.2017, про що свідчить протокол засідання комісії з перевірки правочинів. 19.05.2017 було направлене ОСОБА_1 повідомлення про врегулювання заборгованості, на яке вона не відреагувала. Отже, ПАТ «Фідобанк», як і правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», лише 13.05.2017 дізналися про порушення прав договором від 26.11.2015, а тому строк позовної давності повинен був би спливти 13.05.2020. Позовна заява подана до суду 30.06.2020, але починаючи з березня 2020 року перебіг позовної давності призупинився у зв`язку із обмеженнями, встановленими постановою КМУ від 11.03.2020 №211 та змінами, внесеними до п.12 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України в редакції від 30.03.2020. Ці обмеження скасовані лише 31.07.2023. Таким чином, позовна заява подана в період дії норм про зупинення перебігу строку позовної давності.

В судове засідання третя особа (представник) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не з`явився, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено, надані письмові пояснення по суті позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Плакущий С.В. просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, враховуючи доводи відзиву, заперечень, пояснень, які викладені у клопотанні від 01.09.2023 про відмову у задоволенні позову, та заяв про застосування строку позовної давності. Вважають, що справа підлягає до розгляду господарським судом, оскільки нерухоме майно використовується ОСОБА_1 у господарській діяльності; відповідач не порушувала права ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», яке не було учасником договору від 26.11.2015; ТОВ не є належним позивачем і за дешево придбало майнові права, хоча, насправді, ТОВ за договором отримало лише право звернення до суду з позовом. ТОВ не може отримати майно, оскільки не було учасником договору від 26.11.2015; комісія ФГВФО не розглядала питання (не проводила перевірку) щодо земельної ділянки; позивачами обрано невірний спосіб захисту; не є зрозумілим, кому ОСОБА_1 повинна повернути нерухоме майно (в разі задоволення позову) і, що позивачі повернуть відповідачу. Крім того, зазначили, що ОСОБА_1 повністю виконала умови правочинів, сплативши банківській установі грошові кошти за придбане майно по ціні, яка була визначена продавцем, а також зареєструвала право власності на таке майно. Якби банк запропонував придбати майно за вищою ціною, ніж придбано, то ОСОБА_1 не погодилася б його купувати; відсутні докази щодо ознак нікчемності правочинів; відповідач вважає, що законно володіє майном; позовні вимоги є необгрунтованими. Крім того, подано заяву (з доповненнями) про визнання висновку експерта від 30.06.2023, складеного експертом Контимировою В.В., недопустимим та неналежним доказом, оскільки не проводився натурний огляд об`єкта, невірно визначене місце розташування нежитлової будівлі, невірно оцінений технічний стан об`єкта, висновок не містить відповіді на запитання, викладені в ухвалі суду, експерт зробила припущення щодо можливої вартості майна. У черговій заяві про застосування строків позовної давності зазначено про те, що правочини укладені 26.11.2015, а з позовом банк звернувся 02.07.2020, заява про поновлення позовної давності позивачами до суду не подавалась і про поважність причин пропуску такого строку не вказувалося, а тому з цих підстав слід відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи та їхніх представників, пояснення експертів, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 26.11.2015 між ПАТ «Фідобанк» в особі представника Шевченка С.В., який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Падалка Р.О. від 25.11.2015 (реєстр №8780) та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. (реєстр №3518). Відповідно до умов договору, банк, як власник нерухомого майна (на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 01.03.2013), продав, а ОСОБА_1 придбала нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 217,6 кв.м., літера А-2, вартістю (за ціною) 1784000грн., в т.ч. з ПДВ 297333грн. 33коп. (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору, продавець свідчить, що на момент укладання цього договору, нерухоме майно не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, воно не заставлено, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як місце знаходження юридичної особи воно не використовується, до статутного фонду будь-яких товариств не внесено, прав третіх осіб щодо нього немає, прихованих недоліків відчужене нерухоме майно не має.

Як передбачено п.1.4 договору, нерухоме майно оглянуте покупцем, недоліків, які перешкоджають використанню його за цільовим призначенням на момент огляду не виявлено. Претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваного нерухомого майна покупець не має.

Право власності на нерухоме майно виникає у покупця з моменту його державної реєстрації згідно з ст. 334 ЦК України, що проводиться після сплати ціни нерухомого майна та нотаріального посвідчення цього договору (п.2.2 договору).

Як визначено у п.2.3 договору, відповідно до відомостей, викладених у Звіті про оцінку майна №40-ФБ-2, ідентифікатор за базою ФДМУ 2015 40-FB-2, складеного суб`єктом оціночної діяльності 03.11.2015 (дата оцінки 02.11.2015) оцінювачем ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» (сертифікат №14164/13 суб`єкта оціночної діяльності, виданого 18.01.2013 Фондом держмайна України), вартість нерухомого майна з ПДВ становить 1770500грн. 00коп.

Про зміст прав та обов`язків за цим договором, про правові наслідки укладеного правочину, в т.ч. ст.ст. 215-236 ЦК України, про недійсність правочину та правові наслідки недодержання сторонами вимог закону, тощо продавцю та покупцю нотаріусом роз`яснено (п.5.7.1 договору).

Сторони підтверджують, що цей правочин не є фіктивним чи удаваним, тобто не є таким, що передбачено ст.ст. 234, 235 ЦК України (ст. 5.7.2 договору).

Відповідно до п.5.7.3 договору, сторони стверджують, що вчинюваний правочин не є дією, що пов`язана з коштами та/або власністю, одержаними (здобутими) внаслідок вчинення злочину, та не є дією спрямованою на приховування джерела походження грошових коштів та/або власності, а також вчинюваний ними правочин не є сприянням будь-якій третій особі, яка є співучасником у вчиненні злочину, що є джерелом походження коштів та/або власності.

Крім того, відповідно до договору від 26.11.2015, укладеного між ПАТ «Фідобанк» в особі представника Шевченка С.В., який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Падалка Р.О. від 25.11.2015 (реєстр №8780) та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. (реєстр №3522). Відповідно до умов договору, банк, як власник нерухомого майна (на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №633405 від 06.02.2008, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.09.2007 №10561 та інш.), продав, а ОСОБА_1 придбала земельну ділянку, площею 0,0209га, кадастровий номер :02:040:0028, цільове призначення для комерційного використання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю (за ціною) 286000грн., в т.ч. без ПДВ (п.п.1-2.3 договору).

Зазначена ціна встановлена за згодою сторін цього договору, є вигідною для продавця, остаточною та не підлягає будь-яким змінам. Вартість земельної ділянки визначена сторонами за взаємним погодженням за відсутності примусу як будь-якого із сторін, так і з боку третіх осіб, а також збігу будь-яких тяжких обставин (п.3.1 договору).

Відповідно до відомостей, викладених у Звіті про експертну грошову оцінку №40-ФБ-1 (ідентифікатор за базою ФДМУ 2015 179), складеного 03.11.2015 (дата оцінки 02.11.2015) оцінювачем ТОВ «Бюро оцінок» (діє на підставі ліцензії ДАЗРУ серія АЕ 191365 від 24.03.2015) експертна грошова оцінка земельної ділянки, що відчужується за цим договором, становить 277990грн 00коп. без ПДВ (п.4 договору).

Як передбачено п.21 договору, про зміст прав та обов`язків за цим договором, про правові наслідки укладеного правочину, в т.ч. ст.ст. 215-236 ЦК України, про недійсність правочину та правові наслідки недодержання сторонами вимог закону, тощо продавцю та покупцю нотаріусом роз`яснено.

Продавець та покупець підтверджують, що цей правочин відповідає їхнім дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та або удаваного, а також не вчиняється під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини (п.22.1 договору).

Сторони за цим правочином заявляють, що їх наміри відповідають змісту правочину. Сторони не мають заперечень щодо кожної з умов правочину, значення правочину, його умови та правові наслідки розуміються (п.24 договору).

Відповідно до інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.08.2023, право власності на нежитлову будівлю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) та земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за вище вказаною адресою, зареєстроване за ОСОБА_1 .

Відповідно до акту прийому-передачі до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015, ПАТ «Фідобанк» передав, а ОСОБА_1 прийняла, відповідно до договору від 26.11.2015 (реєстр №3518), - комплект ключів від будівлі, оригінал технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 (на 9 арк.). Зазначено, що покупець свідчить, що оглянуті на момент укладання цього акту приміщення, недоліків, які перешкоджають використанню їх за цільовим призначенням, не виявлено та претензій до продавця щодо якісних характеристик цих приміщень він не має. Крім того, у акті вказано, що покупцем повністю сплачені кошти 1784000грн., в т.ч. ПДВ 297333грн. 33коп., на час складання цього акту у порядку і терміни, що зазначені у договорі.

Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 26.11.2015, ПАТ «Фідобанк» (є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Ерсте Банк») передав, а ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2015, реєстр №3522, прийняла земельну ділянку, що по АДРЕСА_1 , площею 209,0кв.м, кадастровий номер :02:040:0028. Покупець засвідчив, що оглянута земельна ділянка на момент укладення цього акту, недоліків, які перешкоджають використанню її за цільовим призначенням, не виявлено та претензій до продавця щодо якісних характеристик земельної ділянки він не має.

На думку суду, твердження сторони відповідача та посилання на акт загального огляду будівлі (споруди) від 20.11.2015, про те, що нежитлова будівля на час її придбання відповідачем ОСОБА_1 , перебувала у аварійному стані і потребувала ремонту, є безпідставними, оскільки вказаний акт не є належним та допустимим доказом, у розумінні ст.ст. 76-79 ЦПК України і спростовується даними акту прийому-передачі нерухомого майна від 26.11.2015, що підписаний сторонами правочину та, який відповідає й умовам договору від 26.11.2015. Крім того, відсутні дані і про те, що склад комісії складався, зокрема й з числа представників ПАТ «Фідобанк», а тому неможливо вважати дійсними обставини, які викладені в цьому акті.

Крім того, слід зазначити, що зміст листа від 17.12.2015 ПАТ «Фідобанк», що наданий на претензію ОСОБА_1 , про визнання продавцем нерухомого майна деяких пошкоджень у приміщенні будівлі тощо, який наданий до суду відповідачем та досліджений в судовому засіданні, жодним чином не підтверджує той перелік, так званих «дефектів, рекомендованих робіт», які зазначені у акті загального огляду будівлі (споруди) від 20.11.2015.

Рішенням НБУ від 20.05.2016 №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016 №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Крім того, за даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду та делеговані всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Фідобанк».

В подальшому, Правлінням НБУ прийнято рішення від 18.07.2016 №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк», на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 та призначено уповноважену особу Фонду та делеговані всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк».

Відповідно до ст.ст. 48, 50, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п.1.18 розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженим рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №2 від 05.07.2012, на підставі наказу уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Фідобанк» від 22.02.2017 №24 щодо внесення змін до наказу ПАТ «Фідобанк» №32 від 25.05.2016 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» було здійснено перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених на протязі року до введення тимчасової адміністрації ПАТ «Фідобанк».

Протоколом засідання комісії з перевірки (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, призначеної наказом №24 від 22.02.2017 та затвердженим уповноваженою особою ФГВФО ПАТ «Фідобанк» Коваленко О.В. від 13.05.2017, - вирішено, що договір купівлі-продажу від 26.11.2015, посвідчений приватним нотаріусом Авдієнком В.В. (реєстр №3518) щодо нежитлової будівля за адресою: АДРЕСА_1 , площею 217,6 кв.м ( ОСОБА_1 , ціна продажу - 1784000грн., балансова вартість на дату продажу 2446981грн. 97коп.) підпадає під ознаки нікчемності, визначені п.3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України.

Відповідно до Звіту №07-17-М14-11, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «АТ-Експерт-Сервіс» згідно договору №07-17-М14 від 25.07.2017 на замовлення ПАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО, з незалежної оцінки ринкової вартості нежитлової будівлі А-2, загальною площею 217,6кв.м. та земельної ділянки, площею 209кв.м., кадастровий номер :02:040:0028, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , - станом на дату оцінки 25.11.2015, - отриманий результат ринкової вартості оцінюваного майна за узгодженим порівняльним методичним підходом вказаних нежитлової будівлі та земельної ділянки складає 3890386грн. без врахування ПДВ, в т.ч. земельної ділянки 294968грн. без врахування ПДВ, земельних поліпшень - 3595418грн. без урахування ПДВ.

Під час розгляду справи, судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» щодо приєднання до справи доказів: повідомлення від 14.09.2017 про врегулювання заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015, направленого ПАТ «Фідобанк» на адресу ОСОБА_1 , в якому запропоновано останній у строк до 01.10.2017 відшкодувати збитки в сумі 2530501грн. 60коп. за договором від 26.11.2015, що підтверджується звітом №07-17-М14-11 з незалежної ринкової оцінки вартості нежитлових приміщень від 25.11.2015; повідомлення рекомендованого листа №220 та фіскального чеку від 14.09.2017, оскільки таке клопотання було подане до суду лише 16.10.2023, тобто з порушенням строків та порядку щодо надання доказів, передбачених ст.ст. 83-84 ЦПК України. Крім того, не було обгрунтовано поважність причин неможливості надання таких доказів своєчасно.

На час розгляду справи судом встановлено, що ПАТ «Фідобанк» перебуває у стані припинення, про що свідчить інформація з ЄДРПОУ від 18.07.2023.

Крім того, встановлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси (справа №711/11350/17) від 12.11.2019 зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк», ФГВФО задоволені і договори купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки від 26.11.2015 визнані дійсними. Між тим, в подальшому, це судове рішення скасоване в апеляційному порядку 08.10.2020 і у задоволенні цього позову було відмовлено. Крім того, Верховний Суд погодився із постановою Черкаського апеляційного суду, про що було винесено відповідну постанову.

При цьому, незважаючи, що матеріали справи №711/4586/20 не містять ухвали суду про залишення позовних вимог ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про визнання нікчемного правочину, без розгляду з підстав повторної неявки в судове засідання позивача, винесену у справі №711/11350/17, - про ці обставини вказала відповідач під час розгляду даної справи і вони не спростовані позивачами. Крім того, у тексті заочного рішення від 12.11.2019 також вказано про те, що ПАТ «Фідобанк» зверталося до ОСОБА_1 з позовом про визнання нікчемного правочину недійсним.

Також судом досліджено звіт про оцінку майна №40-ФБ-2, ідентифікатор за базою ФДМУ 2015 40-FB-2, складеного суб`єктом оціночної діяльності 03.11.2015 (дата оцінки 02.11.2015) оцінювачем ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» (сертифікат №14164/13 суб`єкта оціночної діяльності, виданого 18.01.2013 Фондом держмайна України), про те, що ринкова вартість нерухомого майна нежитлової будівлі, площею 217,6кв.м з ПДВ становить 1770500грн. 00коп., відповідно до якого була визначена ціна об`єкту продажу за договором від 26.11.2015 (реєстр №3518).

Відповідно до договору №GL22N019274/11 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності від 04.03.2021, ПАТ «Фідобанк», як продавець та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», як покупець, уклали цей договір, за яким продавець передав у власність покупцеві, а останній прийняв у власність майнові права щодо нерухомого майна: нежитлова будівля банку літера А-2, 1 огорожа, 2 огорожа, замощення №1, загальною площею 217,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, право власності на яке виникло у продавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , виданого 01.03.2013 реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області за індексним номером 876398 та було припинено на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Авдієнком В.В., реєстр №3518, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, а саме: визнання права власності на нерухоме майно; визнання правочину щодо припинення права власності продавця недійсним; припинення дії третіх осіб, яка порушує право власності; відновлення становища, яке існувало до порушення прав продавця; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб; та інші майнові права, які пов`язані із виникненням та припиненням права власності продавця на нерухоме майно, зокрема, але не виключно: витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння; оскарження у судовому порядку недійсності правочину, за яким продавцем було набуто право власності на нерухоме майно або припинене право власності на нерухоме майно; набуття у власність нерухомого майна, а також інші права, що випливають з майнових прав щодо нерухомого майна, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у зв`язку із встановленням обставин неправомірності припинення права власності продавця на нерухоме майно, або скасування рішень судів про недійсність правочинів на підставі яких продавець набув право власності; отримання грошових коштів/відшкодування вартості нерухомого майна за наслідками недійсності/нікчемності правочинів на підставі яких право власності на нерухоме майно було набуто продавцем; пред`явлення позову про визнання права власності покупця, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, з подальшою реєстрацією права власності на покупцем; право на пред`явлення та реалізацію, в т.ч. в судовому порядку, вимоги щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що призвів до припинення права власності продавця на нерухоме майно, вказаного у п.1 даного договору, ознаки нікчемності якого встановлені протоколом комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, від 13.05.2017, затвердженим уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» 13.05.2017 та інш. (п.1.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору, сторони домовились, що за продаж майнових прав за цим договором покупець сплачує продавцю грошові кошти у розмірі 225033грн. 85коп. без ПДВ. Ціна договору сплачується покупцем продавцю у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став покупець.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., реєстр №35.

Відповідно до даних протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-12-17-000004-b, який проведено 14.01.2021, переможцем аукціону стало ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» щодо придбання майнових прав, в тому числі стосовно нежитлової будівлі, площею 217,6 кв.м, що по АДРЕСА_1 .

На час розгляду даної цивільної справи №711/4586/20 договір від 04.03.2021 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, що укладений між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» є чинним. Отже, посилання сторони відповідача на наявність судового рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2022 (справа №925/641/22), постановленого по справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», ПАТ «Фідобанк», яким визнано недійсним договір від 04.03.2021, - є безпідставними, оскільки на час вирішення цивільного спору, це рішення є таким, що не набрало законної сили.

Дійсно, в матеріалах справи наявне свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 ), місце проведення державної реєстрації виконавчий комітет Черкаської міської ради, дата проведення державної реєстрації 30.09.2017, номер запису про включення відомостей про ФОП до ЄДР 00008844.

Між тим, як на думку суду, доводи сторони відповідача про те, що даний спір повинен вирішуватися господарським судом, є безпідставними, про що по справі винесені ухвали від 27.04.2022, 27.04.2022, 28.11.2023 про відмову у задоволенні відповідних заяв відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження.

На виконання ухвал суду від 27.04.2022 та від 14.04.2023, судовим експертом Контимировою В.В. ВСП ДП «Інформаційні судові системи» «Центр судової експертизи та експертних досліджень» Державної судової адміністрації складено висновок експерта №002-КВВ/23 від 30.06.2023, відповідно до якого, - найбільш вірогідне середньозважене значення розміру ринкової вартості нерухомого майна (нежитлова будівля, площею 217,6кв.м, літера А-2, що за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, станом на 26.11.2015, тобто на дату укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2025 між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., реєстр №3518, становило 2469355,26грн. без ПДВ.

Крім того, відповідно до висновку експерта Калашнікова О.М. №18-23 від 16.08.2023 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, наданого ОСОБА_1 і складеного на замовлення учасника справи, - ринкова вартість нежитлової будівлі літера А-2, що по АДРЕСА_1 , загальною площею 217,6 кв.м, визначена в рамках порівняльного підходу станом на дату 26.11.2015, і становить 1776660грн. разом з ПДВ.

Під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що висновок експерта Контимирової В.В. є неналежним та недопустимим доказом, оскільки, зокрема, як вказує, не підтверджено позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» факт отримання технічних документів, які були надані експерту. Так, за результатами вирішення судом клопотання експерта, до суду позивачем були надані додаткові матеріали: інвентаризаційна справа із технічним паспортом на нежитлову будівлю, площею 217,6кв.м за вказаною адресою, в копії, відповідно до ст. 95 ЦПК України, які були прийняті судом, відповідно до ухвали суду і надані в розпорядження експерту разом із матеріалами цивільної справи. Також від ОСОБА_1 були прийняті додаткові матеріали: звіт про оцінку майна №40-ФБ-2, висновок про вартість майна, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, договір купівлі-продажу земельної ділянки, договір купівлі-продажу нерухомого майна, два витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, акт прийому-передачі від 26.11.2015р., акт прийому-передачі земельної ділянки, акт общего осмотра здания, в копіях, відповідно до ст. 95 ЦПК України, копії оголошень на 3-х аркушах, які теж були приєднані до справи, відповідно до ухвали суду і надані у розпорядження судового експерта Контимирової В.В. для дослідження.

Крім того, під час судового розгляду справи судом досліджувалися: інвентаризаційна справа на нежитлову будівлю, що по АДРЕСА_1 , яка була надана на запит суду представником КП «ЧООБТІ» та надана самою ж відповідачем ОСОБА_1 . Також на виконання ухвали суду від 03.11.2023, Департаментом управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради були надані та досліджені в судовому засіданні документи реєстраційної справи №11, а саме, - копія інвентаризаційної справи, що зберігається в електронній формі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, у акті прийому-передачі від 26.11.2015 покупець прийняла від продавця оригінал технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 на 9арк. Під час судового засідання відповідач підтвердила, що оригінал інвентаризаційної справи це єдиний документ з технічною документацією, який був нею отриманий від продавця нерухомого майна і в подальшому його копія надавалася нею експерту Калашнікову О.М. При цьому, суд звертає увагу, що всі оригінали вказаних технічних документів та їх копії відповідають одні одним, в тому числі й тим, які були надані судом експерту.

Під час розгляду справи експерт ОСОБА_3 та експерт ОСОБА_4 надали роз`яснення за висновками експертиз, які ними були складені. Кожен з них підтримав свій висновок.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 37 згаданого Закону (в редакції чинній на час прийняття рішення НБУ від 20.05.2016 №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» та на час проведення засідання комісії від 13.05.2017) Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право , зокрема: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи тощо.

Як передбачено ч.ч. 1 - 2 ст. 38 цього Закону (в редакції чинній станом на 2017 рік), Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 3 5, 7, 10 ст. 38 Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України ; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду. Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни. Усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду. Фонд зобов`язаний забезпечити проведення інвентаризації банківських активів і зобов`язань.

Таким чином, за результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 цього Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними. Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження , зоакрема: здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону тощо.

Судом враховуються висновки ВП ВС, викладені у постановах: від 16.05.2018 у справі №910/24198/16, від 04.07.2018 у справі № 819/353/16, від 05.12.2018 у справі №826/23064/15, від 27.02.2019 у справі № 826/8273/16 , під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Як передбачено ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК). Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України в редакції, чинній на час укладання правочинів 26.11.2015).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України (в редакції, чинній на час укладання правочинів 26.11.2015) право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Чинне законодавство не містить винятків з загального правила про перехід прав на нерухоме майно, що дає підстави вважати про те, що з дня державної реєстрації нерухомого майна у покупця виникають всі можливі права на нерухоме майно.

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч.2 ст.215 ЦК).

Як передбачено ч.ч. 1, 3-5 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до законодавства за ступенем недійсності всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні), недійсність яких прямо передбачена законом, та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Нікчемний правочин є недійсним в момент його вчинення у зв`язку з прямою вказівкою правової норми, а тому судового рішення про визнання його недійсним не вимагається (quae contra ius fiunt debent utique pro infectis haberi - зроблене проти закону повинне вважатися нікчемним). Нікчемний правочин не підлягає виконанню, на нікчемність правочину мають право посилатися та вимагати в судовому порядку застосування наслідків його недійсності заінтересовані особи. Нікчемний правочин є недійсним тільки у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (ч.ч. 1, 4, 5 ст. 12 ЦК).

Як передбачено ст. 13 ЦК, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Розглядаючи поняття розумності та добросовісності як принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав необхідно враховувати, що розумною є поведінка особи, яка діє у межах, не заборонених їй договором або актами цивільного законодавства. Виходячи із аналізу норм, закріплених у ЦК України, поняття «добросовісність» ототожнюється із поняттям «безвинність» і навпаки, «недобросовісність» із «виною». Такий висновок випливає із того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність, а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Перелік способів захисту, визначених у ст. 16 ЦК, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Іноді спосіб захисту порушеного права та інтересу прямо визначений спеціальним законом, який регулює певне цивільне правовідношення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, в недотриманні сторонами в момент вчинення правочину вимог закону (ст. 215 ЦК).

Визначеними ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, яким мають відповідати як цивільні права, так і цивільні інтереси, є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Під судовим захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 цього Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 26 згаданого Закону, за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Позивач ПАТ «Фідобанк» за пред`явленими позовними вимогами до ОСОБА_1 , просить про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2015 №3522, площею 0,0209га, кадастровий номер :02:040:0028, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, індексний номер рішення №26486371 від 26.11.2015. Крім того, у позовній заяві позивач ПАТ «Фідобанк» зазначив, що саме такий спосіб захисту є одним із способів захисту його порушеного права та відповідає нормам ст. 16 ЦК України.

При цьому, суд вважає, що цим позивачем обрано неефективний спосіб захисту. Так, одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Задоволення позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності у порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0209га, суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно. Відповідно, такий спосіб захисту не призведе до реального відновлення порушених прав позивача ПАТ «Фідобанк».

Крім того, слід зазначити, що й наявні та досліджені докази у справі жодним чином не підтверджують наявність ознак нікчемності правочину (щодо заниження ціни договору) - договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 26.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Авдієнком В.В. (реєстр №3522), враховуючи положення п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Що стосується позовних вимог, пред`явлених ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» до ОСОБА_1 , то слід зазначити наступне:

як зазначалось вище, договір від 04.03.2021 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, що укладений між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», є чинним. На даний час, право власності ПАТ «Фідобанк» на нерухоме майно - нежитлову будівлю, що по АДРЕСА_1 припинене і, відповідно право власності на це майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_1 , яка за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 його придбала.

Також, встановлено, що ПАТ «Фідобанк», відчуживши 26.11.2015 спірну нежитлову будівлю, площею 217,6 кв.м, а також всі права на неї, - при умові звернення у 2017 році до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання нікчемного правочину недійсним, який ухвалою суду залишений без розгляду з підстав повторної неявки в судове засідання позивача, - 04.03.2021 передає на продаж на аукціон (електронні торги) майнові права на цю нежитлову будівлю.

При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», знаючи про те, що продавцем майнових прав ПАТ «Фідобанк» ще 26.11.2015 продано нежитлову будівлю, - 14.01.2021 бере участь у електронних торгах, в результаті чого, 04.03.2021 укладає з ПАТ «Фідобанк» договір купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності (продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права щодо нерухомого майна: нежитлова будівля, площею 217,6 кв.м, що по АДРЕСА_1 , право власності на яке виникло у продавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_3 , виданого 01.03.2013 реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області за індексним номером 876598 та було припинено на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Авдієнком В.В., реєстр №3518).

Також у договорі від 04.03.2021 зазначено, що сторони (ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія Капітал Джірінг») при його укладанні керувалися статтями 6, 627, 632, 655-697 ЦК України, статтею 144 ГК України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 2 статті 144 ГК України передбачено, що право на майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації цього майна або відповідних прав на нього, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно, нежитлова будівля, площею 217,6 кв.м є майном, що підлягає державній реєстрації, а тому право на цю будівлю у ПАТ «Фідобанк», як продавця за договором від 04.03.2021 могло виникнути лише з дня такої реєстрації цього майна або відповідних прав на нього. В той же час, у договорі від 04.03.2021 не зазначено про реєстрацію майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності за ПАТ «Фідобанк», як продавцем майнових прав, станом на 04.03.2021.

У статтях 6, 627, 632, 655-697 ЦК України поняття «майнові права» є лише у частині 2 статті 656 ЦК України, якою визначено, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», позивач просить про застосування наслідків нікчемності правочину договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 за реєстровим номером 3518, шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», як правонаступника ПАТ «Фідобанк», нерухоме майно нежитлову будівлю, площею 217,6кв.м, літера А, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1. Ці позовні вимоги позивач обгрунтовує, зокрема, договором купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності від 04.03.2021, протоколом засідання комісії, затвердженим 13.05.2017, висновком експертизи від 30.06.2023 та інш.

Розрізняються такі предмети договору купівлі-продажу, як «майнові права» (ч.2 ст.656 ЦК), і такі, як «право вимоги» (ч. 3 ст. 656 ЦК). При цьому, до договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, під правом вимоги розуміється суб`єктивне право в зобов`язанні, а відтак, до суб`єктивних прав, що існують у зобов`язаннях, підлягає до застосування ч. 3 ст. 656 ЦК України, а ч. 2 ст. 656 ЦК України підлягає застосуванню до інших майнових прав. Оскільки всі відносні правовідносини підпадають під визначення зобов`язання, що наводиться у статті 509 ЦК, то сфера застосування ч. 2 ст. 656 ЦК є обмеженою: зокрема, відчужуватися на підставі договорів купівлі-продажу, відповідно до ч. 2 ст. 656 ЦК, можуть майнові права інтелектуальної власності.

Про вищенаведене свідчать і позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», тобто, коли цей позивач, придбавши майнові права на об`єкт нерухомості за 225033грн. 85коп., бажає набути цей об`єкт нерухомості у власність, шляхом його витребування у дійсного власника ( ОСОБА_1 ), який ще у листопаді 2015 року сплатив за цей об`єкт (нежитлова будівля) 1784000грн., в т.ч. ПДВ 297333грн., - з тих підстав, що ціна 1784000грн. є заниженою, хоча 225033грн. 85коп. становить лише 12,7 % від ціни 1784000грн.), що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, які, відповідно до ст. 3 ЦК України, відносяться до головних засад цивільного законодавства.

Крім того, під час розгляду справи позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» не було доведено належними та допустимими доказами те, що ПАТ «Фідобанк», в тому числі і уповноважена особа ОСОБА_5 , як продавець, ОСОБА_1 , як покупець, оцінювачі ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» та інш. вчиняли будь-які протиправні дії, приймали незаконні рішення щодо відчуження нерухомого майна за нижчою ціною, ніж була її дійсна ціна, з огляду на норми ст. 13 ЦК України та досліджені докази, зокрема договір від 26.11.2015 тощо.

При вирішенні даного спору, суд вважає неналежним доказом, на який посилається позивач ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» в обгрунтування заявлених вимог - Звіт №07-17-М14-11 з незалежної оцінки ринкової вартості нежитлової будівлі А-2, загальною площею 217,6 кв.м, що по АДРЕСА_1 . Так, у протоколі засідання комісії з перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, затвердженого 13.05.2017, зазначено, що балансова вартість нежитлової будівлі, площею 217,6кв.м станом на дату продажу становить 2446981,97грн. При цьому, балансова вартість (залишкова балансова вартість) це різниця між первісною вартістю майна та сумою накопиченої амортизації. Слід зазначити, що відсутні будь-які належні докази, з яких можливо встановити, яким чином та, на підставі яких даних комісією була визначена саме така балансова вартість. Крім того, договір купівлі-продажу від 26.11.2015 передбачає одну із істотних умов договору - ціну договору (ст. 632 ЦК України). Ціна - це встановлена сторонами договору, загальна сума товару або послуги, яку реалізує одна зі сторін, і виражається в грошовій формі (у національній або іноземній валюті).

При цьому, ціна нежитлової будівлі у вказаному договорі визначена в сумі 1784000грн., в т.ч. з ПДВ 297333грн. 33коп. Слід зазначити, що така ціна є вищою, ніж визначена вартість цього ж нерухомого майна у Звіті про оцінку майна №40-ФБ-2, ідентифікатор за базою ФДМУ 2015 40-FB-2, складеного суб`єктом оціночної діяльності 03.11.2015 (дата оцінки 02.11.2015) оцінювачем ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» (сертифікат №14164/13 суб`єкта оціночної діяльності, виданого 18.01.2013 Фондом держмайна України), - 1770500грн. 00коп. (з ПДВ).

Ринкова вартість це сума грошей, за яку майно можна продати. Така оцінка враховує (або принаймні намагається максимально врахувати) всі фактори, що впливають на ціну продажу даного активу, в першу чергу, його фізичний стан та ціни на ринку подібного майна.

У Звіті №07-17-М14-11, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «АТ-Експерт-Сервіс» згідно договору №07-17-М14 від 25.07.2017 на замовлення ПАТ «Фідобанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО, з незалежної оцінки ринкової вартості нежитлової будівлі А-2, загальною площею 217,6 кв.м та земельної ділянки, площею 209кв.м, що розташовані по АДРЕСА_1 , - ринкова вартість цих об`єктів станом на 25.11.2015 становить 3890386грн. без врахування ПДВ, в тому числі: земельної ділянки 294968грн. без урахуванням ПДВ, земельних поліпшень 3595418грн. без урахування ПДВ.

Земельні поліпшення це зміна якісних характеристик земельної ділянки унаслідок розташування в її межах будинків, будівель, споруд, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, багаторічних насаджень, лісової та іншої рослинності, а також унаслідок господарської діяльності або проведення робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів тощо).

На думку суду, по справі відсутні докази, які б підтверджували факт придбання відповідачем ОСОБА_1 нежитлової будівлі за заниженою ціною, з врахуванням посилань позивача на норми п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки висновком експертизи від 30.06.2023, наданого на виконання ухвали суду, не підтверджена вартість цього об`єкту нерухомості 3595418грн. (без ПДВ), що визначена у Звіті №07-17-М14-11, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «АТ-Експерт-Сервіс».

Крім того, експертом Контимировою В.В. у висновку експертизи від 30.06.2023, визначене лише найбільш вірогідне середньозважене значення розміру ринкової вартості нерухомого майна нежитлової будівлі, площею 217,6кв.м, яке станом на 26.11.2015 становило 2469355грн. 26коп. без ПДВ. В судовому засіданні експерт ОСОБА_3 також зазначила, що висновок експертизи носить вірогідний характер, оскільки дослідження проводилося у 2023 році щодо подій, які мали місце у 2015 році. Відповідно, на думку суду, ймовірність (вірогідність) висновків експертизи не є переконливими доказами щодо встановлення факту заниження ціни правочину, за якою банківська установа продала, а ОСОБА_1 придбала нерухоме майно (нежитлову будівлю). Тобто, цим висновком експертизи не спростовано, що придбання ОСОБА_1 об`єкту нерухомості за 1784000грн., в т.ч. з ПДВ 297333грн. 33коп., відбулося за заниженою ціною, оскільки визначена експертом вартість, станом на 26.11.2015, - 2469355грн. 26коп. без ПДВ, - є вірогідною.

Слід також зазначити, що під час здійснення відповідного дослідження, за результатами якого був наданий висновок судового експерта №18-23 від 16.08.2023, який складений судовим експертом Калашніковим О.М. на замовлення учасника справи - відповідача ОСОБА_1 , враховувалися дані акту загального огляду будівлі (споруди) від 20.11.2015, про те, що нежитлова будівля на час її придбання відповідачем ОСОБА_1 , перебувала, начебто, у аварійному стані і потребувала ремонту. При цьому, як вже зазначалось вище, такі обставини не відповідають встановленим обставинам справи, зокрема, спростовуються як договором купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 (реєстр №3518), так і даними акту прийому-передачі до цього договору від 26.11.2015. Більш того, в судовому засіданні експерт повідомив, що інформацію, викладену в акті від 26.11.2015 ним враховано не було, оскільки цей акт не викликав у нього довіри і, як на його думку, акт від 26.11.2015 суперечив відомостям акту від 20.11.2015. Отже, як на думку суду, висновок експерта від 16.08.2023 про те, що ринкова вартість нежитлової будівлі, що по АДРЕСА_1 , станом на 26.11.2015 становила 1776660грн. (з ПДВ), не є переконливим доказом.

Враховуючи, що спір стосується саме визначення вартості (ціни) нерухомого майна нежитлової будівлі, а також, виходячи із значної розбіжності щодо такого визначення у досліджених по справі доказах, суд вважає, що позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» не доведено самого факту заниження ціни об`єкта як ознаки нікчемності договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015, реєстр №3518 (за нормами п.3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), а тому і відсутні підстави для застосування наслідків нікчемності зазначеного правочину.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» слід відмовити.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за результатами вирішення спору з підстав, зокрема їх необгрунтованості та недоведеності, то, як на думку суду, відсутні підстави для застосування строків позовної давності, про що просить відповідач. При цьому, враховуються висновки ВС, викладені у постанові від 21.10.2020 у справі №509/3589/16-ц, за якими зазначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з позивача ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 26760грн. 00коп., враховуючи, що заявлена цим позивачем позовна вимога відноситься до категорії майнових.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2015 №3522, площею 0,0209га, кадастровий номер :02:040:0028, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, індексний номер рішення №26486371 від 26.11.2015, - відмовити.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемності правочину договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та ОСОБА_1 за реєстровим номером 3518, шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», нерухоме майно нежитлову будівлю, площею 217,6кв.м, літера А, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» (, м. Київ, вул. Ольжича, 27/22 офіс 2), як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 26760грн. 00коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 12.12.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька