Провадження № 2-о/369/80/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Світлак Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської областіі цивільну справу №369/11866/22 за спільною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявників ОСОБА_3 звернулася 10 листопада 2022 року до Касаційного цивільного суду з заявою про визначення територіальної підсудності цивільної справи про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2022 року визначено підсудність справи про розірвання шлюбу Києво-Святошинському районному суду Київської області.

23 листопада 2022 року спільна заява подужжя з матеріалами справи надійшла до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Заявники звернулися зі спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 23 січня 1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану у місті Харкові було зареєстровано шлюб між стоонами, про що складено відповідний актовий запис № 24.

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя подружжя не склалося, шлюбні стосунки фактично припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неможливим через різні характери, погляди на життя та інтереси.

Тому заявники просили суд ухвалити рішення, згідно якого розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 23 січня 1999 Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану у місті Харкові про що складено відповідний актовий запис № 24.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року спільну заяву подружжя було залишено без руху.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено слухання справи у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження.

Учасники справа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, представник заявників подала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, заяву підтримала.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 3 статті 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно зі статтями 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 23 січня 1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану у місті Харкові, між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Харків, та громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Харків, 23 січня 1999 року зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану у місті Харкові, 23 січня 1999 року було складено відповідний актовий запис № 24. Після реєстрації шлюбу дружина прізвище не змінювала.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва реєстрації актів цивільного стану № НОМЕР_2 , виданого 08 липня 2011 року у штаті Вірджинія департаментом охорони здоров`я - відділ реєстрації актів цивільного стану (переклад свідоцтва з англійської мови на українську мову).

20 серпня 2021 року між сторонами було укладено Шлюбний Договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо окремого рухомого та нерухомого майна сторін та спільної батьківської відповідальності.

Відповідно до п.7.1 Договору сторони несуть спільну батьківську відповідальність за неповнолітню дитину сторін при чому Дружина вважається основним опікуном (з котрим дитина проживає постійно), чоловік вважається вторинним опікуном ( (переклад Договору з англійської мови на українську мову).

Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неможливим через різні характери, погляди на життя та інтереси.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07 листопада 2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 109, 110-114 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Харків, та громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Харків, зареєстрований 23 січня 1999 року, про що Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану у місті Харкові 23 січня 1999 року було складено відповідний актовий запис № 24 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 , видане 23 січня 1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану у місті Харкові).

Рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , НОМЕР_3 ).

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя: І.О. Фінагеєва