ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5653/22 Номер провадження 22-ц/814/2747/23Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що 24 червня 2016 року сторони справи уклали шлюб. Від цього шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач посилається на те, що відповідач не проживає з позивачем сім`єю тривалий час, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільних дітей.

На підставі викладеного, позивач прохала задовольнити позов, а саме: 1) розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 червня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 439; 2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 червня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №439.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав суд: скасувати рішенняОктябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову про розірвання шлюбу, а щодо стягнення аліментів на утримання дітей зменшити їх розмір з урахуванням наявності у відповідача ще однієї неповнолітньої дитини; під час розгляду апеляційної скарги зупинити провадження у справі та призначити подружжю строк для примирення тривалістю 6 місяців.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання останнього про призначення подружжю строку для примирення, чим, у тому числі, порушив і право ОСОБА_1 надати свої заперечення та докази на їх підтвердження.

Крім того, місцевим судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано стягнення аліментів з відповідача на користь дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання на розгляд справи не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 24 червня 2016 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке видано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, серії НОМЕР_1 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_7 (а.с. 08).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, серія НОМЕР_2 (а.с. 08).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Фрунзенським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, серії НОМЕР_3 (а.с. 07).

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не бажає продовжувати шлюбні відносини із відповідачем та вважає, що збереження шлюбу є неможливим.

Отже, встановивши, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем, збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 у частині розірвання шлюбу.

Щодо клопотання про надання строку для примирення

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Отже, з вищевказаного вбачається, що надання строку для примирення не є обов`язком суду, а тому, відповідно, ненадання такого строку для сторін справи не може бути підставою для скасування судового рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що апеляційна скарга надійшла до Полтавського апеляційного суду у січні 2023 року та позивачем за час перебування у провадженні справи не було виявлено бажання щодо відновлення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем.

Щодо розміру аліментів

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини регламентовано статтею 183 СК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він має ще двох дітей та рішенням Бінагадінського районного суду м. Баку (Азербайджан) було стягнуто з нього на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щомісячно у розмірі 120 манатів на кожну дитину до досягнення кожною дитиною 18 років. Оскільки ОСОБА_9 виповнилося 18 років, то відповідач продовжує сплату аліментів на утримання ОСОБА_5 .

Згідно частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи подані до суду апеляційної інстанції письмові докази, колегія суддів зазначає, що вони подані з порушенням положень статті 95 ЦПК України, оскільки письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга); копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта) ; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина п`ята).

Оскільки подані копії письмових документів не засвідчені у встановленому законодавством порядку особою, що їх подала, то колегія суддів не бере їх до уваги при розгляді справи.

Крім того, подане до суду апеляційної інстанції судове рішення іноземної держави не містить в собі відомостей про набрання ним законної сили, що в свою чергу позбавляє суд встановити наявність факту стягнення аліментів з відповідача поза межами справи, що перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду.

Ураховуючи обов`язок обох батьків утримувати дітей, всебічно забезпечуючи їх розвиток, факт перебування дітей на утриманні однієї матері, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Довід особи, яка подала апеляційну скаргу, що місцевий суд позбавив його можливості надати пояснення по суті даного спору, не відклавши розгляд справи за його клопотанням, не береться судом до уваги, оскільки відповідач, скориставшись правом на апеляційний перегляд, мав можливість висловити свої заперечення та доводи у поданій ним апеляційній скарзі.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 361/8331/18 зазначено, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

О.Ю. Кузнєцова