Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/398/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

15 лютого 2023 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Юрченка С.О.,

за участі секретаря - Папенко О.О.,

позивачки - ОСОБА_1 (не з`явилась),

представника позивачки - ОСОБА_2 (не з`явився),

відповідача - ОСОБА_3 (не з`явився),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 29 грудня 2022 року подала до суду вищезазначений позов, посилаючись на те, що 04 червня 2020 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір позики № 04/06/20-1, згідно умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 136 490 грн 60 коп., а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 3 місяців з моменту укладення договору, тобто до 04 вересня 2020 року. 04 серпня 2021 року між позивачкою та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору позики № 04/06/20-1, згідно якої сторони за взаємною згодою домовились внести зміни до договору, виклавши його в такій редакції: п. 1.1 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 136 421 грн 40 коп., а позичальник зобов`язується повернути позику через 3 місяці, тобто до 04 жовтня 2021 року. Згідно п. 5 договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 додаткового договору відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів:

- 6 937, 60 грн. до 04 серпня 2021 року;

- 6 937, 60 грн. до 04 вересня 2021 року;

- 122 546, 20 грн. до 04 жовтня 2021 року.

Також, 04 серпня 2021 року відповідач власноруч написав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 136 421,40 грн отримав у повному обсязі та зобов`язався повернути цю суму ОСОБА_1 до 04 жовтня 2021 року включно.

Згідно п. 10 договору позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно п. 11 договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Пунктом 16.3 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями договору, в тому числі щодо своєчасного повернення позики.

Станом на 20 грудня 2022 року відповідач свої зобов`язання не виконав належним чином, а його заборгованість складає 275 125,29 грн.:

- 137 295,90 грн сума боргу за тілом;

- 133 829,39 грн нарахована неустойка.

Згідно п. 9 договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором.

У позовній заяві позивачка просила стягнути на її користь з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 275 125, 29 грн. А також стягнути з ОСОБА_3 на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 751, 25 грн.

Позивачка та представник позивачки ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, останній подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримував, просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження відповідач отримав 31 січня 2023 року. Причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та заперечення проти позову не подавав.

Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

04 червня 2020 року між сторонами було укладено договір позики № 04/06/20-1, згідно умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 136 490,60 грн, що за курсом продажів доларів США а АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на день укладення цього договору еквівалентно 5074 долари США, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 3 місяців з моменту укладення договору, тобто до 04 вересня 2020 року (а.с.4).

04 серпня 2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики № 04/06/20-1, за умовами якої, сторони за взаємною згодою домовились внести зміни до договору, виклавши його в наступній редакції: п. 1.1 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 136 421 грн 40 коп., а позичальник зобов`язується повернути позику через 3 місяці, тобто до 04 жовтня 2021 року (а.с.6).

04 серпня 2021 року ОСОБА_3 власноруч написав розписку, згідно якої отримав позику від ОСОБА_1 в сумі 136 421,40 грн та зобов`язався повернути цю суму ОСОБА_1 в строк до 04 жовтня 2021 року включно (а.с.7).

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, розписка і договір позики свідчать про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України.

Відповідно п. 11 договору позики № 04/06/20-1 у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачкою загальна сума боргу з нарахованою неустойкою складає 275 125, 29 грн. (а.с.8).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України.

Частиною 1 ст. 612 визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань за договором позики, внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню.

Факт сплати судового збору позивачкою підтверджується квитанцією № 9867-5383-5991-9493 від 21 грудня 2022 року про сплату судового збору у розмірі 2751,25 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 2751,25 грн.

В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 15, 16, 526, 549, 553, 554, 610, 612, 615, 626, 627, 1046-1050 ЦК України, та ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 247, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ), заборгованість за договором позики у розмірі 275 125 (двісті сімдесят п`ять тисяч сто двадцять п`ять) грн. 29 коп. та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 2751 (дві тисячі сімсот п`ятдесят одна) грн 25 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя