Справа № 182/7049/23
Провадження № 2/0182/3004/2023
У Х В А Л А

Іменем України

18.12.2023 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шахова І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «МАКСІПРОМ ГРУП» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «МАКСІПРОМ ГРУП» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі.

Суддя, розглянувши позовну заяву, приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України, відповідно до якої до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, крім вимоги щодо стягнення заборгованості з заробітної плати, за яку він звільнений від сплати судового збору, заявив вимогу про стягнення компенсації за невикористану відпуску, вихідної допомоги та середнього заробітку, які є трьома самостійним вимогами та за які слід сплати судовий збір.

Відповідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. За таких підстав, пільги, передбачені Законом України «Про судовий збір», не поширюються на позовні вимоги щодо стягнення компенсації за невикористану відпуску та вихідної допомоги. Тобто, дані вимоги не входять до структури заробітної плати, а тому за ці позовні вимоги позивачу слід сплатити судовий збір, як визначено Законом України «Про судовий збір».

Разом з цим, згідно з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року (справа № 910/4518/16), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати), у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13 420 грн.) (пункт 1.1 частини 2 статті 4 Закону).

Крім цього, як вбачається з викладених вимог, позивачем заявлено суму щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 45 386 грн. 49 коп., проте, відповідними доказами дані вимоги підтвердженні не були, як і не були надані докази щодо звернення до відповідача щодо отримання довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, позивач зобов`язаний до суду надати відповідні докази (довідку про заборгованість), які будуть підтверджувати обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та встановлює строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.175,185 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «МАКСІПРОМ ГРУП» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, інакше позовну заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал