Справа № 404/6484/18
Номер провадження 2/404/3344/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Хомутенко О.В. про визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Хомутенко О.В., про визнання заповіту недійсним, просив суд: визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 16 квітня 2018 року, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Хомутенко О.В., номер у спадковому реєстрі 62287355, бланк ННВ 998904, номер в реєстрі нотаріальних дій 365.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області складено актовий запис № 1366 від 21 травня 2018 року.

Близьких родичів окрім позивача в неї на момент смерті вже не було, відповідно він протягом останніх років її життя здійснював за нею догляд, купував медикаменти, прибирав вдома у неї, прав її речі, готовив харчування, оплачував комунальні послуги, прибирав земельну ділянку біля будинку. Також з нею тимчасово проживав, доглядаючи за нею. Вказане підтверджується довідкою з місця проживання від 06 червня 2018 року та актом від 30 травня 2018 року.

Вказано, що за життя померла ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я позивача на все належне їй майно - половину будинку та земельну ділянку, кадастровий номер :14:094:0127, за адресою: АДРЕСА_1 , як на єдиного родича та особу, яка здійснювала за нею постійний догляд.

Вказаний заповіт було посвідчено 15 січня 2016 року приватним нотаріусом Флоренко С.К., номер у спадковому реєстрі 58466255.

ОСОБА_4 хворіла на онкозахворювання, останній період її життя був дуже тяжким, вона втрачала пам`ять, не могла сама пересуватись, приймала велику кількість лікарських препаратів, в тому числі морфіновмісних, що відображалось в цілому на сприйнятті оточуючої її реальності, в цілому вона не могла усвідомлювати значення своїх дій.

Прийом морфіновмісних препаратів підтверджується долученою довідкою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровограда» № 901 від 22 травня 2018 року.

Близько за останній місяць її життя до неї почала ходити малознайома жінка, відповідач по справі ОСОБА_3 , яка зі слів знайомих мала погані рекомендації на районі, проживала з сином, який був раніше неодноразово судимим за тяжкі злочини, приймає наркотичні засоби та має великі боргові суми.

До тітки ОСОБА_3 ніхто не запрошував, вона сама, коли його не було поруч, приходила до неї, вказувала, що вона допомагає просто так, без жодних майнових зобов`язань.

Позивач вказує, що йому це не подобалось, про що він відкрито заявляв, проте оскільки мав постійне місце роботи, працював, весь час контролювати її відвідування не міг. Перед смертю тітки не міг віднайти документи на будинок та на земельну ділянку, на що охоплювався заповіт, про що писав заяву до поліції. На питання щодо спадкового майна, тітка за три дні до смерті вказувала, що все її майно відійде йому по заповіту, про жодні можливі зміни спадкоємця за заповітом не повідомляла.

За день до смерті тітки позивач повідомив знайомих про те, що буде відсутній через зайнятість і раптово 20 травня 2018 року тітка помирає. Навіть її смерть викликала підозру, оскільки все відбулось раптово, сусіди вказували на те, що померла почала хрипіти і було схоже на реакцію організму на передозування медикаментів чи наркотиків.

Документи на спадкове майно так і не знайшов. При зверненні до нотаріуса з метою реєстрації спадкової справи було повідомлено, що заповіт на його ім`я від 15 січня 2016 року скасовано шляхом укладення нового заповіту, посвідченого 16 квітня 2018 року (за місяць до смерті тітки) приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Хомутенко О.В., номер у спадковому реєстрі 62287355.

Новий заповіт було складено безпосередньо в період загострення хвороби, під час прийняття морфіновмісних препаратів (з 05 квітня 2018 року по 29 квітня 2018 року згідно довідки).

Як за життя, так відразу і після смерті тітки, позивач почав звертатись до правоохоронних органів з метою перевірки в діях відповідача ознак кримінальних правопорушень. Вважає, що остання шахрайським шляхом з метою заволодіти належним померлій майном, користуючись її безпорадним станом від дії наркотичних медикаментів, змусила переписати заповіт на своє ім`я. Також в ході опитування, ОСОБА_3 надавала правоохоронним органам копію заповіту від 16 квітня 2018 року № ННВ 998904 на своє ім`я. У відповідях на заяви, правоохоронні органи рекомендували звертатись в порядку цивільного судочинства.

Зазначав, що безпосередньо в останній час перед смертю (з 05 квітня 2018 року по 29 квітня 2018 року) тітка перебувала на «Д» обліку та приймала препарати, що містять наркотичні речовини - морфін гідрохлорид, та здатні впливати на психічний стан, тому є всі підстави вважати, що вона за станом здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати на час складання заповіту.

Тітка, будучи в хворобливому стані, перед смертю ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) переписала заповіт (16 квітня 2018 року), на малознайому людину. За життя, і навіть за три дні до смерті вона вказувала, що все майно заповіла на позивача і жодного разу не виказувала наміру змінити своє волевиявлення. Хвилювання викликала втрата правовстановлюючих документів та малознайома жінка, з «негативними» характеристиками, яка має сина з наркотичною залежністю та великими грошовими боргами та всіляко намагалась влізти у довір до тітки.

Оскільки оспорюваний заповіт, яким тітка заповіла усе своє майно малознайомій людині, скасувавши попередній заповіт на ім`я позивача, був укладений перед самою її смертю, наміру його укладати вона ніколи за життя не виказувала, при цьому, вона тривалий час хворіла, стан її здоров`я був дуже тяжкий, приймала препарати, що містять наркотичні речовини, у позивача є всі підстави вважати, що оспорюваний правочин вона вчинила у момент, коли не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними через незадовільний стан здоров`я.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Хомутенко О.В. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Хомутенко О.В. про визнання заповіту недійсним, задоволено частково.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, належне ОСОБА_4 , в тому числі: 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер :14:094:0127, площею 0,1114 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_1 , виданого 13.01.2014 року реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області; 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 5-247, виданого 04.02.2000 р. Другою Кіровоградською Державною нотаріальною конторою.

Заборонено приватним та державним нотаріусам України вчиняти будь-які нотаріальні дії по оформленню спадщини та видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 листопада 2018 року до суду надійшов відзив від відповідача, у якому вказано, що посилання позивача на ту обставину, що він проживав з ОСОБА_4 є безпідставними та необґрунтованими, і такими що не відповідають дійсності. Це можуть підтвердити свідки, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші.

Вказано, що останнім часом вона проживала з ОСОБА_4 та доглядала за нею. Зокрема з моменту коли почала проживати з ОСОБА_4 , допомагала наводити та наводила порядок у будинку та домогосподарстві; купувала продукти та готувала їжу; сплачувала за комунальні послуги; у випадку хвороби ОСОБА_4 піклувалась про неї (зокрема купувала ліки та слідкувала за їх прийомом, викликала лікаря, прала білизну та ін.); займалося похованням ОСОБА_4 , понесла всі витрати, що були необхідні, в свою чергу позивач навіть не прийшов на похорон.

Позивач в своєму позові стверджує, що він тимчасово проживав, доглядаючи за ОСОБА_4 на підтвердження вказаного надає довідку з місця проживання від 06 червня 2018 року. Однак, дане не відповідає дійсності і такими твердженнями позивач вводить суд в оману. На спростування даної довідки, яка була видана помилково, видано довідку № 651 від 07 листопада 2018 року, « ОСОБА_4 1938 року народження дійсно проживала та була зареєстрована до моменту її смерті за адресою АДРЕСА_2 . Хто проживав на момент смерті повідомити не можу, оскільки не знаю. Раніше виписану довідку 06 червня 2018 року прошу вважати помилковою.».

Дана довідка № 651 спростовує раніше дану довідку та підтверджує те, що позивач не проживав з ОСОБА_4 та намагається ввести суд в оману.

При складанні заповіту були присутні свідки, які також можуть підтвердити, що ОСОБА_4 під час написання заповіту була повністю дієздатною особою, заповіт складала особисто усвідомлюючи природу цього правочину та значення своїх дій, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи вільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, не страждаючи на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті цього правочину, не обмежена у встановленому порядку у праві укладати правочини.

В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_4 хворіла на онкозахворювання та приймала велику кількість лікарських препаратів, в тому числі морфіновмісних, що відображалось в цілому на сприйняття оточуючої її реальності, в цілому вона не могла усвідомлювати значення своїх дій. Прийом морфіновмісних препаратів підтверджується довідкою комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» № 901 від 22 травня 2018 року. Однак, прийом даного препарату не тягне за собою як наслідок жодних психічних розладів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2018 року замінено по справі неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного - ОСОБА_8 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2018 року витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В. належним чином завірену копію заповіту, складеного ОСОБА_4 та всі матеріали нотаріальної справи, що стали підставою для його посвідчення. Витребувано з КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровограда наявну медичну документацію стосовно ОСОБА_4 : амбулаторну картку хворої, інформацію щодо історії хвороби, копії епікризів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 серпня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні, викликано в судове засідання свідків.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла відповідач ОСОБА_3 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2020 року провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 , яка вибула з процесу у зв`язку зі смертю.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2021 року провадження по справі поновлено та призначено судове засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 квітня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Зубко О.П. інформацію про подачу заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини із зазначенням адрес спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи видавалось свідоцтво про право на спадщину та надати із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформацію щодо посвідчення ОСОБА_3 заповітів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 серпня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Зубко О.П. копію спадкової справи №27/2020 заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , копію заповіту від 08 лютого 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №373, заповідач ОСОБА_3 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2022 року залучено до участі у справі як правонаступника відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , 1989 р.н. За клопотанням представника позивача розгляд справа почато спочатку, повернуто до розгляду справи у підготовчому провадженні.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2022 року витребувано від Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради інформацію про всі правочини щодо будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , з 02 березня 2021 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2022 року призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2022 року провадження по справі поновлено та призначено судове засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні, викликано в судове засідання свідків.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2023 року визнано явку третьої особи, приватного нотаріуса Хомутенко О.В. в судове засідання обов`язковою.

В судовому засіданні позивач та представник позивача, адвокат Грицина В.І. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Любченко В.М. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа, приватний нотаріус Хомутенко О.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

23 листопада 2023 року від приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В. до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вказано, що 12 квітня 2018 року до неї, приватного нотаріуса Кропивницького (станом на 2018 рік Кіровоградського) міського нотаріального округу Хомутенко О.В., звернувся ОСОБА_10 з усною заявою щодо вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення заповіту поза межами робочого місця нотаріуса у зв`язку з хворобливим станом заповідача (цей факт зафіксовано в журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса (виклик № 12 від 12 квітня 2018 о 15:30 год.). На підставі зазначеного вище виклику 16 квітня 2018 року нею було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

16 квітня 2018 року близько 13-ї години вона з`явилась за вказаною вище адресою. При спілкуванні в присутності свідків, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_4 повідомила про свій намір скласти заповіт на ім`я ОСОБА_8 . У відповідь на запитання, чи складала ОСОБА_4 раніше заповіт, остання повідомила, що так, складала на ім`я ОСОБА_1 , та надала оригінал цього заповіту (заповіт від 15 січня 2016 р., реєстр. № 2 скасовано заповітом від 16 квітня 2018 р. реєстр. № 365 і долучено до матеріалів справи 02-12 «Заповіти (у тому числі секретні заповіти) за 2018 рік Том № 1). ОСОБА_4 було роз`яснено правові наслідки посвідчення нового заповіту з тим же предметом, а саме, що він скасовує попередній заповіт, з чим заповідач погодилась. На запитання, чому ОСОБА_4 бажає скасувати попередній заповіт та заповісти майно іншій особі, остання повідомила, що ОСОБА_13 працює, не має часу навідуватись часто, а вона має онкологічне захворювання та потребує постійного догляду, і їй було б зручніше, якби її доглядала жінка.

Після з`ясування дійсної волі заповідача, встановлення її особи та перевірки дієздатності ОСОБА_4 , було записано заповіт зі слів ОСОБА_4 та в присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не є спадкоємцями за заповітом, членами сім`ї та близькими родичами спадкоємців за заповітом. Потім було прочитано уголос заповідачем та свідками, про що свідчить власноручний запис кожного на заповіті, підписано кожним з них власноручно, після чого було посвідчено вказаний заповіт, про що вчинено посвідчувальний напис на заповіті.

О 14:00 повернулась до робочого місця, о 14:29 було зареєстровано у Спадковому реєстрі заповіт ОСОБА_4 за № 62287355 та скасовано попередній заповіт, про що виготовлено Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 51591154 від 16 квітня 2018 року.

Вказано, що при вчиненні нотаріальної дії, про яку йдеться вище, нею було дотримано вимоги ст. 5 Закону, а також порядок складення заповіту, вимоги до змісту заповіту, порядок скасування чи зміни заповіту, які передбачено Главою 3 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. № 296/5, з`ясовано відсутність підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, з`ясовано, що вчинювана нотаріальна дія повністю відповідає вимогам норм діючого законодавства, з`ясовано дійсну волю заповідача, який при складенні заповіту реалізовував передбачене законодавцем право, з`ясовано обсяг дієздатності заповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, допитавши експерта, свідків, дослідивши матеріали справи, медичну карту амбулаторного хворого № 600092, докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є тіткою позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 05 червня 2018 року Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1366.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер ідентифікаційної довідки: 138319774, від 19 вересня 2018 року, ОСОБА_4 на праві власності належить 1/2 частка земельної ділянки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 та 1/2 частка житлового будинку за вказаною адресою.

15 січня 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Флоренко С.К. та зареєстровано в реєстрі за № 2, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Пізніше, 16 квітня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 365, відповідно якого всі свої права та обов`язки які їй належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки № 282, квартального комітету № 20 Фортечного району м. Кропивницького від 06 червня 2018 року, ОСОБА_1 , 1966 р.н., проживав тимчасово без реєстрації разом з померлою ОСОБА_4 , 1938 р.н., за адресою: АДРЕСА_2 до моменту її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснював за нею догляд.

Відповідно до акту складеного 30 травня 2018 року ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та посвідченого головою квартального комітету № 20, ОСОБА_1 доглядав за своєю тіткою ОСОБА_4 , оплачував комунальні послуги, купував ліки, продукти харчування, прибирав земельну ділянку.

Відповідно до довідки № 651, квартального комітету № 20 Фортечного району м. Кропивницького від 07 листопада 2018 року, ОСОБА_17 , 1938 р.н. проживала та була зареєстрована до моменту смерті за адресою: АДРЕСА_2 . Голова квартального комітету зазначила, що хто проживав на момент смерті повідомити не має можливості, оскільки не знає. Раніше виписану довідку 06 червня 2018 року просила вважати помилковою.

23 травня 2018 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, на підставі заяви ОСОБА_1 , була заведена спадкова справа № 273/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

25 травня 2018 року ОСОБА_8 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідно до довідки № 901 від 22 травня 2018 року, виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда», ОСОБА_4 , 1938 р.н., АДРЕСА_1 , знаходилась на «Д» обліку у сімейного лікаря і приймала морфін гідрохлорид з 05 квітня 2018 року по 29 квітня 2018 року.

Як встановлено судом, причиною смерті ОСОБА_4 , 1938 р.н., відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 85 є ракова інтоксикація, рак лівої молочної залози.

На підтвердження оплати комунальних послуг відповідачем надано до суду дублікати чеків про оплату газопостачання, електроенергії, мобільного зв`язку, Укртелекому та вивезення БВ за адресою місця проживання померлої ОСОБА_4 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Загальні вимоги до форми заповіту викладені у ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі із вказанням місця та часу його складання, власноручно підписаний заповідачем та нотаріально посвідчений.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів.

Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Частинами другою, третьою та четвертою статті 1254 ЦК України закріплено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

У частині першій статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну свідому уяву про предмет договору та досягли згоди про всі його істотні умови.

Суд на підставі доказів, поданих сторонами, що оцінені, дійшов висновку про те, що волевиявлення ОСОБА_4 спрямоване на передачу спірного нерухомого майна саме ОСОБА_3 та зафіксоване в оспорюваному заповіті від 16 квітня 2018 р., було вільним та відповідало її волі. Доказів протилежного позивач в порядку статті 81 ЦПК України не надав.

Як вбачається зі змісту заповіту, його складено у письмовій формі на бланку, із зазначенням часу, місця його складення та засвідчено гербовою печаткою. Його складено за місцем проживання заповідача у зв`язку із хворобою заповідача.

Хворобливий стан заповідача, який перешкоджав їй з`явитись до нотаріуса для укладення заповіту, сторонами визнається і підтверджується свідками. Позивач не надав доказів на спростування обставин або доказів того, що заповідач мала фізичні вади, які б перешкоджали їй прочитати заповіт особисто та підписати його.

Оскаржуваний заповіт по формі, порядку його посвідчення, відображенню дійсного волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном відповідає вимогам закону, а на підтвердження підстав його недійсності позивач належних та допустимих доказів не надав.

Позивач, як на підставу визнання заповіту недійсними посилався на те, що на час вчинення оспорюваного заповіту спадкодавець не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з частиною першою статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Стаття 225 ЦК України визначає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.

Для встановлення психічного стану спадкодавця в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України.

Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2022 року у справі № 554/7289/19 (провадження № 61-13635св21).

Психічний стан особи може бути підтверджений саме судово-психіатричною експертизою, яка і є допустимим доказом у встановленні спірних обставин.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 755/16032/15-ц (провадження № 61-18092св21).

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України: від 29.02.2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17.09.2014 у справі № 6-131цс14.

Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати КЦС у постанові від 11.11.2019 у справі № 496/4851/14-ц відступив від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати КЦС, висловленого у постанові від 17.10.2018 у справі у справі № 465/1217/16-ц, підкресливши, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

За клопотанням сторони позивача судом було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу проведення якої доручено експертам КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради». Експертові було поставлено перелік питань: Якими захворюваннями страждала ОСОБА_4 ? Чи могли дані захворювання вплинути на загальний стан здоров`я та психічну діяльність і яким чином? Які медичні препарати вживала ОСОБА_4 та чи впливали вони на психологічний, психічний і емоційний стан, усвідомлення нею значення своїх дій та керування ними в момент складання заповіту від 16 квітня 2018 року? В якому психічному стані знаходилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент укладення заповіту від 16 квітня 2018 року? Чи могла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на час складання заповіту від 16 квітня 2018 року, за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій і розумно керувати ними та усвідомлювати наслідки укладеного заповіту? Чи перебувала ОСОБА_4 на час складання заповіту від 16 квітня 2018 року у тимчасовому хворобливому стані, внаслідок якого не могла розуміти значення своїх дій, або керувати ними, хоча і була дієздатною? Чи міг стан здоров`я ОСОБА_4 з урахуванням її захворювань та вживання медикаментів, впливати на можливість розуміти значення своїх дій та/або керувати ними в момент складання заповіту від 16 квітня 2018 року? Чи могла ОСОБА_4 осмислювати свій стан та ситуацію в цілому на час посвідчення заповіту від 16 квітня 2018 року, передбачити наслідки своїх дій, змістовно осмислювати те, що відбувається, проводити самостійну вольову регуляцію своєї поведінки? Чи дозволяв стан здоров`я ОСОБА_4 можливість зберігати психологічну, психічну самостійність в своїх рішеннях і діях та протистояти будь-якому психологічному впливу збоку інших осіб під час складення заповіту від 16 квітня 2018 року?

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 277 КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» від 30 серпня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_4 протягом життя хворіла на ряд сомато-неврологічних захворювань, у зв`язку з чим періодично оглядалась амбулаторно фахівцями поліклінічного відділення, часом проходила лікування в стаціонарах соматичного профілю. Зокрема, як відомо з медичної карти амбулаторного хворого №600092 під час огляду дільничним терапевтом 16 червня 2007 року виказувала скарги на головний біль, головокружіння, шум в голові, періодичні болі в серці. Об-но: стан відносно задовільний. АТ 180/100 мм.рт.ст. серце тони ритмічні, приглушені. Встановлено діагноз: ІХС (ішемічна хвороба серця), атеросклеротичний кардіосклероз. ГХ (гіпертонічна хвороба) ІІ ст., ст. 2 р.3. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., змішаного ґенезу. В подальші роки нагляду за хворою дільничним терапевтом: 24 лютого 2009, 13 травня 2010, 29 лютого 2012, 12 липня 2013, 20 лютого 2015 постійно виказувала скарги на головні болі, головокружіння, шум в голові. Підтверджується діагноз: ДЕ змішаного ґенезу (атеросклеротичного, гіпертонічного), вестибулопатичний синдром. Від пропонованого стаціонарного обстеження та лікування відмовлялась. З 2017 року стан хворої суттєво погіршився, добавилися скарги на болі в лівій молочній залозі, правому підребер`ї, схуднення, загальну слабкість. Згідно заключення Кіровоградського облонкодиспансеру від 16.УІ.2017 року діагностовано Сr лівої молочної залози, St ІІ В, кл. Гр.ІУ з метастазами в кістки. Від подальшого обстеження і лікування в облонкодиспансері відмовлялася. Як відомо із медичної картки амбулаторного хворого № 600092 (а.с.63) з 05 квітня 2018 року у зв`язку зі стійким больовим синдромом, вираженими проявами ракової інтоксикації, було призначене проведення стаціонару вдома. Отримала таблетки морфіну гідрохлорида по 10 мг. чотири рази на добу, які їй надавав позивач, а також лікарські препарати габапентін 150 мг. Х 2 рази та гідазепам 0,05 на ніч. Згідно епікризу (а.с.65), 13 квітня 2018 року прийом вказаної дози морфіну гідрохлориду був завершений. Поліпшення стану не відмічалося. З 14 квітня 2018 року і в подальшому доза морфію гідрохлорида була знижена до 10 мг. Три рази на добу. Як відомо із медичної картки амбулаторного хворого № 600092 28 квітня 2018 року прийом морфіну гідрохлорида був завершений (арк.. 68). ІНФОРМАЦІЯ_1 при наростаючих проявах ракової інтоксикації ОСОБА_18 померла. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №85 (а.с.73) причина смерті рак лівої молочної залози, ракова інтоксикація.

Даних про психічний стан особи із наданих медичних документів відомо, що ОСОБА_4 протягом життя хворіла на ряд сомато-неврологічних захворювань, у зв`язку з чим періодично оглядалась амбулаторно фахівцями поліклінічного відділення, часом проходила лікування в стаціонарах соматичного профілю. На протязі життя ОСОБА_4 жодного разу не оглядалась лікарем-психіатром. Із медичної документації, зокрема відомо, що з 2007 року і в подальшому у ОСОБА_4 , окрім інших захворювань лікарями поліклінічного відділення діагностувалися: ішемічна хвороба серця (ІХС), атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба (ГХ) ІІ ст., ст. 2 р.4. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., змішаного ґенезу (атеросклеротичного, гіпертонічного), вестибулопатичний синдром. В листопаді 2017 року облонкодиспансером діагностовано рак лівої молочної залози, St ІІ В, кл. гр.ІУ з метастазами в кістки. Від подальшого обстеження і лікування в облонкодиспансері відмовлялася. З 05 квітня 2018 року у зв`язку з вираженим больовим синдромом був призначений морфін гідрохлорид. Відомо, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у 79 років і причиною її смерті стали рак лівої молочної залози, ракова інтоксикація. Діагноз дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст встановлено ОСОБА_4 дільничним терапевтом в 2007 році. Дисциркуляторна енцефалопатія це хронічна прогресуюча недостатність мозкового кровообігу, яка поєднана з розвитком дифузних дрібновогнещевих змін мозкової речовини, обумовлюючих наростаюче порушення функції головного мозку. Для ІІ ст. ДЕ виражене) характерне зниження пам`яті, швидка втомлюваність та психічна виснаженість. Хворі скаржаться на головний біль, запаморочення, шум в голові, страждають критичні здібності, хворі перестають помічати свої дефекти. Перебіг психічних розладів носить постійний наростаючий характер. Характерні порушення вищих форм психічної діяльності, форм аналіза і сінтеза, що обумовлює порушення критичної оцінки своїх намірів і дій, тому, при збереженні «ядра особистості», звичних автоматизованих навичків в поведінці. ОСОБА_4 за станом на період часу, яке цікавить суд, не могла критично усвідомлювати значення своїх дій, не була здатна передбачати наслідки своїх дій в юридично значимій ситуації. Окрім вищевказаного важливим є наступне - при наявності стійкої, хронічної, вираженої церебрально органічної патології у особи, в даному випадку ДЕ ІІ ст. змішаного ґенезу у ОСОБА_4 , яка при зовні впорядкованій поведінці, коли зберігаються окремі, звичні автоматизовані навички, в період короткочасної співбесіди з нотаріусом, здатна складати у оточуючих помилкове враження про їх психічне збереження, що не говорить про її дієздатність. З огляду на інтелектуально-мнестичну руйнацію, як наслідок сукупності хвороб (днв.п.21), які впливали на загальний стан ОСОБА_4 та її центральну нервову систему, унеможливлювали у таких осіб здатність використовувати свій попередній досвід, вони приходять до конкретно-ситуативного рішення, не можуть розуміти значення своїх дій та керувати ними. Неспроможність ОСОБА_4 виражалась в тому, що вона не могла вловити явища оточуючого світу в їх багатогранних зв`язках, не деференціювати особливості відношення до неї з боку різних людей, не здатна до цілісної оцінки ситуації. Особливо ці факт проявилися в останній рік життя ОСОБА_4 в зв`язку з проявами ракової інтоксикації. Таким чином, із аналізу усіх наданих на теперішню експертизу об`єктів вбачається, що на протязі останнього періоду життя страждала па хронічний стійкий психічний розлад у вигляді трагічного ураження

Головного мозку судинного ґенезу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, який позбавив її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення заповіту 16 квітня 2018 року.

Експерт прийшов до висновку, що ОСОБА_4 страждала на ІХС (ішемічна хвороба серця), атеросклеротичний кардіосклероз, ГХ (гіпертонічну хворобу), ДЕ (дисциркуляторну енцефалопатію), рак лівої молочної залози, ракову інтоксикацію. Дані захворювання впливали на загальний стан здоров`я: призвели до смерті та обумовили її недієздатність.

В останній період життя, в зв`язку з вираженим больовим синдромом обумовленим раком молочної залози, метастазами в кістки приймала морфін гідрохлорид в терапевтичних дозах.

ОСОБА_4 під час складання заповіту від 16 квітня 2018 року страждала на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезу з вираженими інтелектуально-мнестичними зниженнями (F 01) і за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій, не була здатна критично оцінювати свій стан та ситуацію в цілому. Не могла усвідомлювати наслідки укладеного заповіту. В тимчасовому хворобливому стані не перебувала, була недієздатною. Стан здоров`я безумовно впливав на її недієздатність. Вживання медикаментів не впливало. Не могла керувати наслідками своїх дій, проводити самооцінку вольову регуляцію своєї поведінки. Питання відносяться до судово-психологічної експертизи.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_1 , позивач по справі, пояснив суду, що є єдиним родичем померлої, коли помер її чоловік і син вона залишилась сама. На його ім`я нею був складений заповіт. У неї був рак груді і тому вона приймала з 5 по 29 квітня 2018 року морфін три рази в день. Після 29 квітня відмовилась від прийому ліків. Рецепт йому виписувала лікар, а отримував ліки він у першій поліклініці. Таблетки виписав лікар, після огляду сімейним лікарем. До 14 квітня 2018 року він жодного разу ОСОБА_3 не бачив. Звертався до правоохоронних органів з приводу того, що пропали кошти, боявся, що пропаде майно. Померла почала випивати з ОСОБА_3 , бачила море, павуків, просила у квітні валянки, кликала, бачила померлих, боялась, що на неї впаде стеля. 16 квітня 2018 року почув, що тітка була нетвереза, сказала, що випивку принесла ОСОБА_3 . Як померла тітка не знає, оскільки поїхав по роботі, а коли повернувся її вже не було. Про день поховання його не сповістили.

Свідок ОСОБА_19 , яка є рідною сестрою позивача, пояснила суду, що тітка ОСОБА_4 залишилась проживати сама, сказала, що їй потрібен догляд і вона складе заповіт. Вона з нею спілкувалась в основному на свята, тітка їй казала, що її доглядає брат ОСОБА_1 8 березня приїздила з чоловіком до неї, вона погано себе почувала. Впізнала, була лежачою, могла сидіти. В неї були болі в груді, запаморочення, згадувала чоловіка і сина.

Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що є другом сім`ї позивача, ОСОБА_3 не знає. Знала померлу приблизно з 2014 2015 р., приходила до неї у гості, була на дні народження. Після того, як ОСОБА_4 захворіла навіть один раз допомагала позивачу її купати. Та була слабка, хвороблива, не впізнала, у неї були галюцинації, чудились павуки, собаки, вважався померлий чоловік. ОСОБА_3 дома у ОСОБА_4 не бачила.

Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що позивач ОСОБА_1 є сином її вітчима, вона була знайома з ОСОБА_3 ОСОБА_4 захворіла з 2017 році. ОСОБА_1 робив ремонт в будинку, доглядав за тіткою, прав, готував їжу. Стан здоров`я ОСОБА_4 був поганий, не узнавала, путала імена, потім були прояснення в свідомості.

Свідок ОСОБА_22 , працівник медичного закладу КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда», пояснила суду, що є лікарем та призначала ОСОБА_4 морфін. Приїздила до неї до дому. ОСОБА_4 відповідала на питання, могла сидіти та стояти. Коли вона приїздила до ОСОБА_4 до дому двері відчинила якась жінка, сусідка.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що померла була її троюрідною тіткою і хрещеною та вона була свідком при складанні заповіту. Син ОСОБА_23 запросив її бути свідком при складанні заповіту на ОСОБА_3 ОСОБА_4 їй казала, що племінник - ОСОБА_1 забрав у неї гроші, вона залишилась сама, він її не відвідує. Нотаріус задавала питання, питала чи є інші заповіти. Була присутня вона і інший свідок, ОСОБА_24 , нотаріус, син ОСОБА_3 . Заповіт зачитували вголос вона, другий свідок, нотаріус, померла і підписала. Під час складання заповіту ОСОБА_4 сиділа за столом. За ОСОБА_4 до її смерті доглядала ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_3 подзвонила йому для того, щоб він забрав нотаріуса і відвіз до будинку ОСОБА_4 . При складанні заповіту були присутні відповідач, він, нотаріус, жінка та бабуся. Померла вирішила скласти заповіт, виглядала вона нормально, нормально розмовляла, ходила сама, ОСОБА_3 робила чай. До цього бабусю не знав і не бачив.

У судовому засіданні був допитаний судово-психіатричний експерт ОСОБА_25 , який проводив посмертну судово-психіатричну експертизу. Експерт пояснив, що має вищу медичну освіту, спеціальність «судово-психіатрична», 4 кваліфікаційний клас, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта № 74, стаж експертної роботи 24 роки. Підтримав складений ним висновок судово-психіатричної експертизи № 277. Зазначав, що при проведенні експертизи вся медична документація була врахована. Захворювання, які були у ОСОБА_4 впливали на загальний стан здоров`я, обумовили її недієздатність. На час складання заповіту страждала на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з вираженими інтелектуально-мнестичними зниженнями і за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій, не була здатна критично оцінювати свій стан та ситуацію в цілому. Вживання медикаментів не впливало на неї. На протязі життя ОСОБА_4 жодного разу не оглядалась лікарем - психіатром.

Відповідно ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд враховує повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи, зокрема медичною документацією ОСОБА_4 та показаннями свідків, що у сукупності підтверджує здатність ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 16.04.2018 року та відсутність підстав для визнання заповіту недійсним. Проведеною посмертною судово-психіатричною експертизою № 277 КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» від 30 серпня 2022 року не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_4 на момент вчинення заповіту 16.04.2018 року розуміти значення своїх дій та керувати ними. Висновок судово-психіатричного експерта не є достатнім доказом того, що під час укладання заповіту ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними, тобто не було волевиявлення заповідача.

У відповідності до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, пояснення учасників процесу, допитавши свідків та експерта, висновок експерта, дані, які містяться у медичній документації, суд дійшов висновку, що вони не містять належних достатніх даних, які б свідчили, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 при складанні 16 квітня 2018 року заповіту спрямоване на передачу майна саме ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало її волі та не містять даних, які б свідчили, що вона була абсолютно неспроможною в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Доводи позивача є лише припущеннями, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Хомутенко О.В. про визнання заповіту недійсним, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмовив позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2,12,13,76,81,89,110, 141, 258,259,263-265 ЦПК України

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Хомутенко О.В. про визнання заповіту недійсним відмовити.

Судові витрати залишити понесеним позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_5 .

Третя особа: Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Хомутенко О.В., місцезнаходження: АДРЕСА_5 .

Повний текст судового рішення складено 26.12.2023 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда