ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м.Суми

Справа №574/647/23

Номер провадження 22-ц/816/1972/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Петльованою Наталією Сергіївною,

на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 15 вересня 2023 року у складі судді Гука Р.В., постановлену у м. Суми,

в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття; а також витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

13 липня 2023 року Буринським районним судом Сумської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 05 липня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 268 грн 40 коп.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 15 вересня 2023 року, з урахуванням ухвали від 29 вересня 2023 року про виправлення описки, в задоволенні клопотання представника стягувача адвоката Петльованої Н.С. про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника адвоката Петльовану Н.С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України та розподіляються між сторонами відповідно до ст. 137 та ст. 141 ЦПК України.

Вважає, що витрати на правничу допомогу є складовою частиною судових витрат, які у разі документального підтвердження підлягають стягненню на користь заявника при задоволенні заяви про видачу судового наказу, який по суті є формою судового рішення.

На думку скаржниці, у разі незгоди боржника із судовим наказом про стягнення з нього аліментів, у тому числі і витрат по оплаті за надану правову допомогу, боржник має право на підставі ст. 170 ЦПК України подати суду заяву про скасування судового наказу.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За приписами частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи представнику ОСОБА_1 адвокату Петльованій Н.С. в задоволенні клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення таких витрат за правилами наказного провадження не передбачено нормами процесуального закону. Крім того, у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення ним з боржника судових витрат на правничу допомогу, боржник буде позбавлений можливості не лише звернутися до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а й фактично позбавлений права оскаржити судовий наказ в цій частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, частиною 1 статті 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, перелічених у статті 161 ЦПК України.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу ( пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Колегія суддів відмічає, що відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як справа, в якій постановлено оскаржувану ухвалу, розглянута в порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина друга статті 42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України, який не містить положень, які б передбачали можливість розподілу витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, такі судові витрати не відшкодовуються.

На відміну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», склад та розмір витрат на правничу допомогу входять до предмета доказування у справі, в якій сторони, користуючись принципами змагальності та диспозитивності судового процесу, обґрунтовують свої вимоги та заперечення не лише стосовно вимог по суті спору, й з приводу витрат на правничу допомогу.

У свою чергу, в наказному провадженні розглядаються безспірні вимоги, що виключає можливість стягнення судовим наказом витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, що позбавляє останнього можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів на дитину, у даному випадку у частці від заробітку боржника, останній позбавлений можливості подати заяву про скасування судового наказу, позаяк він має право відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України лише звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у стягненні на користь заявниці витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Петльованою Наталією Сергіївною, залишити без задоволення.

Ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 15 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова