ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 грудня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3193/23

Головуючий у першій інстанції - Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1433/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 вересня 2023 року (місце ухвалення - м. Ніжин) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування посилався на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.12.2013 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку зі зміною складу сім`ї позивача, а саме реєстрації нового шлюбу у 2019 році з ОСОБА_4 у яких від шлюбу народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та те що на його утриманні також перебуває дочка його дружини падчерка - ОСОБА_6 , 2007 р.н., та дружина не може утримувати дочку оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та крім того, позивач проходить військову службу за контрактом і його грошове забезпечення зменшилося, що призвело до погіршення матеріального становища та не має інших доходів, а тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі.

В позові просить змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , 2008 р.н., що стягуються за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.12.2013, зменшивши з 1/4 частки (доходу) щомісяця до 1/7 заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.09.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що народження дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів та не дає підстав для надання переваги у матеріальному забезпеченні однієї дитини перед іншою, та крім того, позивачем не надано доказів щодо зміни його матеріального стану з часу винесення рішення суду та звернення до суду з даним позовом, не спростовано, що він є фізично здоровою людиною та не позбавлений можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Кіфік О.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 06.09.2023 та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в позові, та крім того, апелянт зазначає, що до подачі даного позову про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 отримав відповідний висновок від органу опіки та піклування, яким надано згоду на усиновлення позивачем ОСОБА_6 (дочка нової дружини), заява про усиновлення ОСОБА_6 прийнята та призначена судом до розгляду. Таким чином, у позивача змінився склад сім`ї - сімейний стан, з`явилися обов`язки по їх утриманню, на утриманні ОСОБА_1 на сьогодні перебуває чотири особи - двоє рідних дітей від першого та другого шлюбів, друга дружина та її неповнолітня дитина, у зв`язку з чим матеріальний стан позивача на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку.

У скарзі заявник зазначає, що він проходить військову службу за контрактом і на сьогодні виконує свій обов`язок із захисту держави за межами міста Ніжин, що позбавляє його можливості додаткового працевлаштування.

З 01.02.2023 у зв`язку з прийняттям Постанови КМУ від 28.02.2023 року № 168 зменшився розмір грошового забезпечення, даною постановою було скасовано щомісячну винагороду в розмірі 30 тисяч гривень, що призвело до зменшення грошового забезпечення позивача і, відповідно, погіршення матеріального становища. Таким чином на кожного члена родини ОСОБА_1 в процентному відношенні до розміру доходу позивача припадає на порядок менше, чим розмір аліментів.

В обґрунтування незаконності та необґрунтованості судового рішення заявник посилається на те, що відповідачкою не надано доказів щодо потреби постійного догляду за сином, та залишено поза увагою що у власності позивача є 1/4 частка квартири яка є незначною та не може бути виділена в окрему кімнату. Судом першої інстанції не було враховано, що кошти на депозиті, щодо яких надана відповідачем інформація та подано клопотання про витребування доказів, позивач отримав в дарунок від своєї бабусі. В апеляційній скарзі апелянт просить визнати поважними причини, з яких не було подано до суду першої інстанції доказів щодо вказаних вище обставин.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.09.2023 без змін. В обгрунтування посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Щодо поважності причин неподання до суду доказів ОСОБА_2 у відзиві зазначає, що такі причини відсутні. Доказів щодо зміни матеріального стану позивача з часу винесення рішення суду та звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів останнім не надано та не спростовано, що він є фізично здоровою людиною та не позбавлений можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі на свою дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.12.2013 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 11.10.2019 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 (зміна прізвища на ОСОБА_7 ) (а.с. 8), у якому народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9). ОСОБА_8 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку без збереження грошового забезпечення (а.с. 10).

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_4 має дочку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Згідно копії довідки від 02.02.2023 виданої ОСОБА_1 , він разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 11).

ОСОБА_1 проходить службу за контрактом, що вбачається з довідок про доходи (а.с. 15, 16, 81).

Матеріали справи містять копії медичних документів дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яких дитина має встановлені захворювання та періодично проходить лікування (а.с. 41-47).

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 26.01.2017 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с. 48), від шлюбу народився син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 49).

Матеріали справи містять Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… з якої вбачається, що ОСОБА_1 має у власності 1/4 частки квартири у АДРЕСА_2 (а.с. 50) та виписки по рахунках ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк» (а.с. 65).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що народження дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів та не дає підстав для надання переваги у матеріальному забезпеченні однієї дитини перед іншою, та крім того, позивачем не надано доказів щодо зміни його матеріального стану з часу винесення рішення суду та звернення до суду з даним позовом, тобто погіршилися, не спростовано, що він є фізично здоровою людиною та не позбавлений можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_4 має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на його утриманні перебуває також дитина нової дружини - дочка ОСОБА_6 , 2007 р.н., а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та нова дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитино до досягнення нею трирічного віку, а також вказував на те, що зменшилося його грошове забезпечення.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.12.2013 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей та нову дружину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Безпідставними є та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи скарги про те, що грошове забезпечення позивача змінилося в бік зменшення, оскільки як вбачається з довідок про доходи позивача, станом на час звернення з позовом до суду - 19.05.2023, йому нараховувалось грошове забезпечення разом з винагородою до лютого 2023 року та у березні 2023 року нараховано грошове забезпечення з одноразовою грошовою допомогою на оздоровлення на 2023 рік, тобто змін у бік зменшення матеріального стану позивача на час подачі позову не відбулось, матеріальний стан позивача не погіршився.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і доводи, що дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку без збереження грошового забезпечення, та перебування на утриманні також дочки дружини неповнолітньої ОСОБА_6 , 2007 р.н., та посилання про усиновлення, що на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції підтверджується рішенням від 30.11.2023 Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, оскільки зазначена зміна сімейного стану, за відсутності інших належних і допустимих доказів, не доводить обставин неможливості відповідачем виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у визначений судом спосіб.

Щодо посилання сторін у справі на наявне право власності позивача на частку квартири та кошти на рахунках позивача колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані обставини не є підставою для зміни чи скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції, оскільки з матеріалів справи вбачається, що з позивача на користь відповідачки аліменти відраховуються в розмірі визначеному судовим рішенням.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повний текст судового рішення складено 21.12.2023.

Головуючий Судді :