Справа №203/1987/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Департаменту патрульної поліції, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції 80 000, 00 гр. в відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що 01 грудня 2022 року Інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 069142 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом протоколу він о 18 год.30 хв. у цей день по проспекту Слобожанському в м. Дніпро керував транспортним засобом Subaru, д.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння.

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпра від від 13 січня 2023 року провадження в справі було закрито за відсутністю в його діях події і складу адмінінстративного правопорушення.

Постанова суду набрала законної сили.

Постановою судді встановлені порушення з боку працівників поліції порядку проходження медичного огляду на стан сп`яніння, встановленого розділом 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінн або перебування під впливом лікарськимх препаратів.

Крім того, 25 грудня 2022 року Інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 459491 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом протоколу він об 11 год.20 хв. у цей день на площі Десантників у м. Дніпро керував транспортним засобом Subaru, д.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився на бодікамеру 474384, чим порушим п.2.5 ПДР.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпра провадження в справі було закрито за відсутністю в його діях складу адмінінстративного правопорушення.

Постанова суду набрала законної сили 07 лютого 2023 року.

Крім того, в данному випадку мала місце провокація з боку працівників поліції.

Вважає, що рішеннями судів про закриття провадження в справах про адміністративні правопорушення встановлено факт завдання йому моральної шкоди,а тому просить відшкодувати її на підставі ст.ст.1174, 1176 ЦК України та Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

З огляду на це, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 01 серпня 2023 року після надходження за підсудністю з Кіровського районного суду м. Дніпра, та відповідно до ст. 33 ЦПК України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третій особі копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третій особі - пояснень на позов.

22 серпня 2023 року представник відповідача - Департаменту патрульної поліції подав до суду відзив, у якому проти позову заперечує.

Вважає, що вимоги та твердження позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позові.

Зазначає, що при складанні протоколів щодо позивача поліцейські діяли в межах та в спосіб, встановлений законом.

Відтак такі дії не можуть бути розцінені як неправомірні чи протиправні, є законними.

Крім того, дії поліцейських зі складання протоколів не визначені законом як неправомірні чи незаконні, а також не визнані такими уповноваженими органами у встановленому порядку.

Жодних дій, які б могли завдати позивачу моральної шкоди, поліцейськими не вчинялося.

Постанова Індустріального районного суду не встановлює факту нзаконності дій поліцейських, а лише містить інформацію про недоведеність складення його поліцейськими.

Звернув увагу на те, що при зверненні до суду позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому моральної шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями поліцейських і заподіянням такої шкоди.

Позивачем не доведено самого факту спричинення йому моральної шкоди.

Крім того, вважає, що на дані правовідносини не поширюється дія Закону України « Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки дії поліцейських не пов`язані з оперативно-розшуковою діяльністю.

12 вересня 2023 року надійшли пояснення третьої особи на позов, в яких зазначено, що Казначейство прав позивача не порушувало, не вступало в правовідносини з ним і шкоди йому не завдавало.

Крім того, зазначає, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, оскільки приведеними позивачем рішеннями суду не встановлено незаконності чи протиправності дій відповідача.

Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне за собою обов`язкового наслідку по відшкодуванню моральної шкоди.

Вважає також, що право складати протоколи про адміністративні правопорушення надано працівникам поліції законом, а тому при їх складанні щодо позивача вони діяли в межах повноважень, наданих законом.

Вважає, що позивач не має права на відшкодування моральної шкоди, оскільки вина відповідача в її завданні не встановлена.

Крім того, також звернув увагу на те, що позивачем не наведено як доказів завдання моральної шкоди, так і її розміру.

Просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Згідно зі ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тобто, при застосуванні ст.ст.1173, 1174 ЦК України суд має встановити: по-перше: невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге: факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що 01 грудня 2022 року та 25 грудня 2022 року відносно позивача Інспекторами Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області були складені протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом протоколу від 01 грудня 2022 року 18 год.30 хв. позивач по проспекту Слобожанському в м. Дніпро керував транспортним засобом Subaru, д.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння.

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпра від від 13 січня 2023 року провадження в справі було закрито.

Крім того, 25 грудня 2022 року Інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області щодо позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 459491 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом протоколу він об 11 год.20 хв. у цей день на площі Десантників керував транспортним засобом Subaru, д.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився на бодікамеру 474384, чим порушим п.2.5 ПДР.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпра провадження в справі було закрито за відсутністю в його діях складу адмінінстративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, визначені ст. 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

В п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має залучити як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до загальних умов цивільно-правової відповідальності необхідною умовою для відшкодування шкоди державою є неправомірні дії державного органу, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які повинен довести позивач.

Таким чином, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали вказане провадження.

Предметом спору сторін у даній справі є закриття судом провадження в справах про притягнення позивача до адмінінстративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Такі висновки містяться у чисельній практиці Верховного Суду, в тому чсислі від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/22, від 26 січня 2022 року у справі № 607/25039/19, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 , від 16 лютого 2022 року у справі № 522/10241/19.

З точки зору закону розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке у подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження.

Закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 зазначила, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого і держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Наявність рішення про визнання дій незаконними не потребується, оскільки спірні деліктні правовідносини виникли через дії, які не опосередковуються регулюванням КПК України.

З урахуванням приведеного вище аналізу суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто позивач, з урахуванням визначених нормами процесуального законодавства принципів змагальності та диспозитивності, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

З урахуванням вищевикладеного, приведенного позивачем обгрунтування моральної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 500, 00гр.

Керуючись ст.ст. 15. 16, 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 263 - 266, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 500. 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ вул. Федора Ернста, 3, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва