Справа № 462/8597/21 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/2404/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Псярук О.В.,

за участі в судовому засіданні представниці відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника позивача Львівської міської ради Качмара Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Іванюк І.Д. від 16 серпня 2022 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Управління комунальної власності Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кміть Лариса Іванівна про скасування рішення про реєстрацію права власності, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І. в частині реєстрації за ОСОБА_1 права приватної власності на гараж площею 12,6 кв.м. до квартири АДРЕСА_1 (номер запису про право власності/ індексний № 49784472 від 21.11.2019 року).

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради 2270 /дві тисячі двісті сімдесят/ гривень сплаченого судового збору.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що будинок, у якому знаходиться спірна квартира збудований у 1930-х роках тогочасними його власниками. Тобто, Львівська міська рада ні фінансово, ні організаційно, ні будь-яким іншим чином не долучилася до його створення. Звертає увагу на те, що суд в оспорюваному рішенні відобразив, що рішенням №109 Залізничної районної ради народних депутатів від 10.03.1987 року затверджено реєстр будинків, які належать місцевим радам - тобто з цього моменту міська рада почала мати «законний інтерес» до цього будинку. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації ЛМР від 04.06.2021 №236 даний будинок знято з балансу Львівської міської ради, тому з цього моменту будь- які права та інтереси міська рада втратила. Вважає, що міська рада не тільки є неналежним позивачем, а й обрала неналежний спосіб захисту, якщо вважає себе власником спірного майна. Наголошує, що відповідач відкрито та добросовісно користується спірною квартирою з гаражем понад 10 років, будучи користувачем, а згодом власником даної квартири з належним до неї гаражем. Щодо користування гаражем, який є невід`ємною частиною будинку, то ЛКП «Левандівка» у 2020 році склало ряд актів про користування ним мешканцями квартири АДРЕСА_1 понад 30 років. Даний гараж є не тільки місцем зберігання інвентарю, а й способом потрапити у квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та є терасою для квартири АДРЕСА_4 . Стверджує, що сумнівним також є найменування даного приміщення як гараж, однак судом це питання не було досліджено. Оскільки площа даного приміщення не відповідає відповідно до ДБН і СНІП визначеній мінімальній площі гаражу (фактично - дане приміщення є сараєм). Окрім цього, зазначає, що під час розгляду даної справи було порушено право на захист, оскільки розглядали справу без присутності його адвоката Худоби Г.М, яка невідкладно змушена була виїхати на потрійне ДТП за участю її ж колеги - адвоката Цап О.І.

В судове засідання окрім представниці відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника позивача Львівської міської ради Качмара Ю.Ю., решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що в судовому засіданні брала участь представниця відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці відповідача на підтримання апеляційної скарги, представника позивача в заперечення скарги, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у суді апеляційної інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України та задовольняючи частково позов виходив з того, що з рішення Залізничної районної Ради народних депутатів від 10.03.1987 року за № 109 «Про затвердження реєстру №1 та реєстрацію житлових будинків /споруд/, які належать місцевим Радам народних депутатів по Залізничному району м. Львова» та реєстру №1 житлових будинків, належних місцевим Радам по Залізничному району м. Львова вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_5 в цілому переданий у власність територіальної громада м. Львова. З технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_5 від 24.03.1981 вбачається, що у півпідвалі такого знаходиться гараж під літерою ІІ, площею 12,6 кв.м. З розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 13.11.2018 року за № 746 вбачається, що з метою списання з балансу Львівської міської ради багатоквартирного будинку на АДРЕСА_5 створено комісію, яку зобов`язано провести огляд будинку з метою фіксування технічного стану та перевірити наявність квартир та нежитлових приміщень, які перебувають у державній власності або у комунальній власності територіальної громади м. Львова. У випадку встановлення нежитлових приміщень, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Львова і право власності на які не зареєстроване, здійснити їх передачу на баланс ЛКП Агенція ресурсів Львівської міської ради» за актом приймання-передачі. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 04.06.2021 року за № 236 «Про затвердження акту списання багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_5 . з балансу Львівської міської ради» вирішено затвердити акт про списання багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 . з балансу Львівської міської ради. Львівському комунальному підприємству «Левандівка» зняти з балансового обліку багатоквартирний будинок АДРЕСА_5 . 21.11.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І. прийнято рішення про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 67,3 кв.м, житловою площею 40,4 кв.м., комору в підвалі 4,1 кв.м., гараж площею 12,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101 (номер запису про право власності/ індексний № 49784472 від 21.11.2019 року). Підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав став договір купівлі-продажу квартири № 2796 від 21.11.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І., та довідка ЛКП «Левандівка» № 2/207 від 17.03.2020 року. З договору купівлі-продажу квартири № 2796 від 21.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І, вбачається, що ОСОБА_3 передає, а ОСОБА_1 приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з 2 ох кімнат житловою площею 40,4 кв.м. та кухні. Загальна площа квартири -67,3 кв.м. До квартири віднесена комора в підвалі площею 4,1 кв.м. Квартира належить продавцеві на підставі: 1/3 частка квартири- договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Горонною І.С. від 15.01.1998 року за р. №3-24; 2/3 частки квартири на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Л.І. від 02.12.2002 року за р. № 4079. Право власності на квартиру зареєстровано у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в реєстрову книгу № 27 за реєстровим № 19272. Спірний гараж вказаним договором не охоплений.Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що враховуючи наявність укладеного у встановленому законом порядку та чинного договору купівлі-продажу квартири № 2796 від 21.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І., за яким відповідач ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2 ох кімнат житловою площею 40,4 кв.м. та кухні, загальною площею 67,3 кв.м. із належною до неї коморою в підвалі площею 4,1 кв.м., який в силу п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є підставою для державної реєстрації прав та за відсутності належних підстав для реєстрації права власності на гараж площею 12,6 кв.м. за вказаною адресою, суд дійшов до висновку про необхідність частково задоволення позову, а саме про скасування рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І. в частині реєстрації за ОСОБА_1 права власності на гараж площею 12,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 (номер запису про право власності/ індексний № 49784472 від 21.11.2019 року). Вимога позивача про припинення речових прав ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості гараж до задоволення не підлягає, оскільки в силу положень ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в чинній редакції (із змінами від12.05.2022) скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав має наслідком безумовне автоматичне припинення такого права.

Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

24.11.2021 року Львівська міська рада звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Управління комунальної власності Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кміть Лариса Іванівна у якому просили:

- скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 67,3 кв.м, житловою площею 40,4 кв.м., комору в підвалі 4,1 кв.м., гараж площею 12,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101 (номер запису про право власності/ індексний № 49784472 від 21.11.2019 року) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на вказану квартиру, об`єкт житлової нерухомості.

Свої вимоги мотивували тим, що 21.11.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І. здійснено державну реєстрацію права власності за відповідачем на вказану квартиру, об`єкт житлової нерухомості. Однак Львівська міська рада /надалі ЛМР/, як представник територіальної громади м. Львова, будучи власником спірного гаража (нежитлового приміщення) площею 12,6 кв.м. за даною адресою вважає дії реєстратора незаконними, а рішення таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що реєстрація права власності на такі квартиру, об`єкт житлової нерухомості здійснена на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2019 року та довідки ЛКП «Левандівка» від 17.03.2020 року. Водночас, договір купівлі-продажу від 21.11.2019 року не містить жодної інформації про перебування спірного гаража у приватній власності, а із довідки ЛКП «Левандівка» від 17.03.2020 року вбачається, що зі слів сусідів мешканці квартири АДРЕСА_1 більше 30 років користуються гаражем площею12,6 кв.м. Однак дана довідка не є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на спірний гараж площею 12,6 кв.м. Таким чином гараж площею 12,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 вибув із комунальної власності незаконно та без жодних правових підстав, а тому просить позов задовольнити.

Статтею 10 Конституції (Основного Закону) Української Радянської Соціалістичної Республіки 1978 року було встановлено, що основу економічної системи Української РСР становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності. Статтею 11 було встановлено, що у виключній власності держави є земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави. Згідно зі статтею 124 органами державної влади в областях, районах, містах, районах у містах, селищах і селах Української РСР є обласні, районні, міські, районні в містах, селищні, сільські Ради народних депутатів.

15 квітня 1991 року введено в дію Закон УРСР «Про власність», яким розмежовано державну та комунальну власність. Статтею 31 цього Закону було встановлено, що до державної власності в Українській РСР належать загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). Частиною першою статті 35 цього Закону було встановлено, що об`єктами права комунальної власності є майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об`єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров`я, торгівлі, побутового обслуговування; майно підприємств; місцеві енергетичні системи, транспорт, системи зв`язку та інформації, включаючи націоналізоване майно, передане відповідним підприємствам, установам, організаціям; а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території.

05 листопада 1991 року Кабінетом Міністрів України на виконання постанови Верховної Ради УРСР від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» прийнято постанову № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», якою затверджено Перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Відповідно до цього Переліку до комунальної власності передано, зокрема, житловий та нежитловий фонд Рад.

Частиною першою статті 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.

Згідно із ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно із частиною п`ятою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом..

Стаття 182 (ч. 1, 4) ЦК України визначає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно із ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 в редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації.

Згідно із п. 3, 4 ч.1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підставами для відмови в державній реєстрації прав: 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в чинній редакції (із змінами від 12.05.2022) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, з рішення Залізничної районної Ради народних депутатів від 10.03.1987 року за № 109 «Про затвердження реєстру №1 та реєстрацію житлових будинків /споруд/, які належать місцевим Радам народних депутатів по Залізничному району м. Львова» (а.с. 12-13 та а.с. 1а інвентаризаційної справи) та реєстру №1 житлових будинків, належних місцевим Радам по Залізничному району м. Львова вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_5 в цілому переданий у власність територіальної громада м. Львова. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц /провадження № 14-93цс20/.

З технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_5 від 24.03.1981 (а.с. 31-33) вбачається, що у півпідвалі такого знаходиться гараж під літерою ІІ, площею 12,6 кв.м., який до 1981 року іменований як службове приміщення.

З розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 13.11.2018 року за № 746 вбачається, що з метою списання з балансу Львівської міської ради багатоквартирного будинку на АДРЕСА_5 створено комісію, яку зобов`язано провести огляд будинку з метою фіксування технічного стану та перевірити наявність квартир та нежитлових приміщень, які перебувають у державній власності або у комунальній власності територіальної громади м. Львова. У випадку встановлення нежитлових приміщень, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Львова і право власності на які не зареєстроване, здійснити їх передачу на баланс ЛКП Агенція ресурсів Львівської міської ради» за актом приймання-передачі.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 04.06.2021 року за № 236 «Про затвердження акту списання багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_5 . з балансу Львівської міської ради» вирішено затвердити акт про списання багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 . з балансу Львівської міської ради. Львівському комунальному підприємству «Левандівка» зняти з балансового обліку багатоквартирний будинок АДРЕСА_5 .

Однак слід вважати, що зняття з балансу будинку не є підставою зміни форми власності його та приміщень, які до нього водять.

21.11.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І. прийнято рішення про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 67,3 кв.м, житловою площею 40,4 кв.м., комору в підвалі 4,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101 (номер запису про право власності/ індексний № 49784472 від 21.11.2019 року). Підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав став договір купівлі-продажу квартири № 2796 від 21.11.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І., однак без приміщення спірного гаража площею 12,6 кв.м.

Після цього, на підставі: довідки ЛКП «Левандівка» № 2/207 від 17.03.2020 року; акту, серія та номер:б.н, виданий 17.03.2020, видавник ЛКП «Левандівка» (а.с. 6-7) за відповідачем було зареєстровано право власності на спірний гараж площею 12,6 кв.м., як складову частину квартири.

З договору купівлі-продажу квартири № 2796 від 21.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І. (а.с. 8-10), вбачається, що ОСОБА_3 передає, а ОСОБА_1 приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з 2 ох кімнат житловою площею 40,4 кв.м. та кухні. Загальна площа квартири -67,3 кв.м. До квартири віднесена комора в підвалі площею 4,1 кв.м. Квартира належить продавцеві на підставі: 1/3 частка квартири- договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Горонною І.С. від 15.01.1998 року за р. №3-24; 2/3 частки квартири на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Л.І. від 02.12.2002 року за р. № 4079. Право власності на квартиру зареєстровано у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в реєстрову книгу № 27 за реєстровим № 19272. Спірний гараж вказаним договором не охоплений.

З довідки ЛКП «Левандівка» від 17.03.2020 року за № 2/207 вбачається, що зі слів сусідів мешканці квартири АДРЕСА_1 більше 30 років користуються гаражем площею 12,6 кв.м., яке знаходиться в півпідвальному приміщенні даного будинку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що чинним законодавством (ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) не передбачено державної реєстрації права власності та інших речових прав на підставі довідки комунального підприємства.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що право власності на гараж зареєстровано під рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що мало місце 21.11.2019 році на підставі довідки та акту ЛКП «Левандівка» від 17.03.2020 року.

Відповідно на момент внесення реєстрації права власності на квартиру довідки та акту ЛКП «Левандівка» від 17.03.2020 року не існувало.

Також судом першої інстанції правильно не взято до увагитвердження відповідача та його представника з приводу набуття права власності на гараж площею 12,6 кв.м. в півпідвальному приміщенні будинку на АДРЕСА_5 за набувальною давністю, оскільки відповідно до ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, однак доказів наявності такого судового рішення вони суду не надали і таке не було підставою для прийняття рішення про реєстрацію права власності.

Зважаючи на вказане та враховуючи наявність укладеного у встановленому законом порядку та чинного договору купівлі-продажу квартири № 2796 від 21.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І., за яким відповідач ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2 ох кімнат житловою площею 40,4 кв.м. та кухні, загальною площею 67,3 кв.м. із належною до неї коморою в підвалі площею 4,1 кв.м., який в силу п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є підставою для державної реєстрації прав та за відсутності належних підстав для реєстрації права власності на гараж площею 12,6 кв.м. за вказаною адресою, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме про скасування реєстрації за ОСОБА_1 права власності на гараж площею 12,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 (номер запису про право власності/ індексний № 49784472 від 21.11.2019 року). Хоч і помилково вказав про те, що така реєстрація права власності мала місце за рішенням приватного нотаріуса Кміть Л.І. Однак вказане по суті на законність та обґрунтованість рішення суду не вплинуло та може бути вирішене шляхом виправлення описки у рішенні суду.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра