РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 570/4466/23

Провадження № 22-ц/4815/1304/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюк Ірини Анатоліївни на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2023 року (ухвалене у складі судді Красовського О.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2021 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх аліментних зобов`язань у нього виникла заборгованість, яка підтверджується розрахунком державного виконавця.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27 вересня 2023 року, на підставі положень ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача на її користь пеню у зв`язку з несплатою аліментів в сумі 15 517 грн. 03 коп., а також судові витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн..

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд виходив з того, що відповідач, як батько дитини, намагався належним чином виконувати обов`язки зі сплати аліментів у міру своїх можливостей, він не ухилявся від їх сплати, що свідчить про відсутність у нього вини та умислу на ухилення від виконання своїх зобов`язань.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_1 адвокат Павлюк Ірина Анатоліївна оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не врахував ту обставину, що після того, як відповідач почав отримувати стабільний дохід та знаючи про свої доходи, він не виконував належним чином рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28.09.2021 року, яким було з нього стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідач не вчиняв жодних дій щодо інформування державного виконавця про місце своєї служби. Вважає, що у ОСОБА_2 наявна вина у неналежному виконанні зобов`язання, а відтак наявні підстави для стягнення з нього неустойки (пені).

Просить скасувати рішення Рівненського районного суду Рівненської області 17.10.2023 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів в розмірі 15517,03 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн..

У поданому на апеляційну скаргу відзиві, представник ОСОБА_2 адвокат Пшенична О.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку наявність залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28.09.2021 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

З 12 квітня 2022 року відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.56, 57).

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до положень ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: - існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; - наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками».

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському району Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.09.2023 року вбачається, що на виконанні Відділу перебуває виконавчий лист № 570/184/21 від 28.09.2021 року, загальна заборгованість по аліментах станом на 01.09.2023 року становить 2 760,73 гривень.

З вказаного розрахунку також вбачається, що відповідачем регулярно сплачувалися аліменти на утримання доньки, однак не в повному розмірі.

Відповідач зазначив, що він був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти та вживав усіх заходів для належного виконання свого обов`язку утримувати дитину, однак не зміг сплачувати аліменти в повному розмірі, який визначався державним виконавцем у розмірі від середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, оскільки він був безробітним. По мірі можливості він сплачував аліменти, що підтверджується наявними у справі квитанціями. Зауважує, що з травня 2022 року він був мобілізований до Збройних Сил України, став отримувати стабільні доходи і погасив заборгованість зі сплати аліментів.

З наявних у справі матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавчий лист № 570/184/21 від 28.09.2021 року перебуває на виконанні у військовій частині, де ОСОБА_2 проходить військову службу.

Відомості про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів у матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи обставини за яких у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, його ставлення до свого обов`язку утримувати дитину, період заборгованості і час її погашення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача умислу на ухилення від сплати аліментів та вини, яка необхідна для застосування положень ст. 196 СК України.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст.367,375,381-384,389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюк Ірини Анатоліївни залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.