Житомирський апеляційний суд
Справа №284/464/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовик П. В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №284/464/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Народицького районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Дубовика П.В. у смт Народичі,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило станом на 27 квітня 2020 року стягнути з відповідача заборгованість у сумі 13 075,94 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 8 407,39 грн; заборгованості за простроченими процентами в сумі 3 519,70 грн; пені в сумі 50 грн та штрафу, який нарахований відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн (фіксованої частини) і 598,85 грн (процентної складової).

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до банку та підписав анкету-заяву від 29 липня 2015 року №б/н. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу відкритий кредитний рахунок та був встановлений початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5 000 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених позичальником коштів на погашення заборгованості утворилася вищевказана заборгованість.

Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що відповідач, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах і Правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду, але суд першої інстанції на такий доказ уваги не звернув. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. У виписці про рух коштів чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомати, купував продукти харчування, ліки, сплачував за комунальні послуги, але використані кредитні кошти банку не повернув. Виписка по рахунку є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів. Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору на протязі 2015-2019 років, частково сплачував заборгованість за договором, у тому числі проценти, пеню, а отже, визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги із додатками були направлені відповідачу завчасно та вручені останньому 06 вересня 2021 року (а.с.116). Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 29 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.16). У заяві зазначено, що відповідач згодний із тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згідний з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згідний отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту банку, зобов`язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також систематично ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Із довідки банку слідує, що ОСОБА_1 банком надавалися наступні кредитні картки: 29 липня 2015 року № НОМЕР_1 із терміном дії до жовтня 2017 року; 21 грудня 2017 року № НОМЕР_2 із терміном дії до травня 2021 року (а.с.15).

Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , у якій відображено зміну кредитного ліміту в період із 29 липня 2015 року по 13 травня 2019 року. Так, станом на 21 грудня 2017 року кредитний ліміт був установлений у розмірі 5 000 грн, станом на 13 травня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн (а.с.14).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 27 квітня 2020 року становить 13 075,94 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 8 407,39 грн; заборгованості за простроченими процентами в сумі 3 519,70 грн; пені в сумі 50 грн та штрафу 1 098,85 (фіксована частина 500 грн + процентна складова 598,85 грн) (а.с.7-11).

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

До анкети-заяви банк додав витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold», а також копію Умов і Правил надання банківських послуг, ознайомлення із якими підписом відповідача не підтверджено (а.с.17-68).

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та Умови і Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, зміну процентної ставки, відповідальності за неналежне виконання умов договору саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та Умови і Правила у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення його позову.

Без надання підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентної ставки за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання умов договору, витяг з Тарифів та Умови і Правила не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. Отже, недодержання письмової форми кредитного договору щодо процентної ставки та відповідальності за неналежне виконання умов договору не дає підстав розцінювати умови, прописані у витязі з Тарифів та Умовах і Правилах, як невід`ємну складову частину змісту договору, а тому суд першої інстанції правильно не вважав надані позивачем документи складовою частиною кредитного договору, оскільки в анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту.

Окрім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови і Правила надання банківських послуг, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Із виписки за договором №б/н за період із 29 липня 2015 року по 01 березня 2020 року по рахунку ОСОБА_1 прослідковується, що за наданими відповідачу кредитними картками здійснювалися грошові операції та банком проводилося списання процентів за користування кредитним лімітом за ставкою 3,5% на місяць, а також банк нараховував та списував пеню за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн (а.с.12-13).

Отже, оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача, тому колегія суддів вважає, що банком не доведено обов`язку сплати відповідачем процентів за базовими ставками в місяць та пені за несвоєчасне погашення кредиту, оскільки їх розмір та умови нарахування і стягнення сторонами не погоджувалися.

За таких обставин, не доведена сума 8 407,39 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, приймаючи до уваги, що між сторонами не була погоджена базова процентна ставка за користування кредитом та пеня, а також овердрафт (поновлювальна форма кредитування, яка дозволяє клієнту банка використовувати кошти, перевищуючи ліміт), а тому дії банка щодо погашення неузгоджених процентів та неустойки за рахунок здійснених відповідачем платежів або овердрафту і не віднесення коштів на погашення виключно тіла кредиту, не можна вважати правомірними, а суму простроченого тіла доведеною.

Як убачається із вищевикладеного, банк безпідставно нараховував проценти за користування кредитом та пеню, приймаючи до уваги, що в анкеті-заяві такі складові не погоджені, а Тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг відповідач не підписував.

Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 500 грн (фіксованої частини) і 598,85 грн (процентної складової), банк у позовній заяві посилається на п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Так, пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Однак, як зазначалося вище, Тарифи та Умови і Правила не містять підпису відповідача, а тому такі не можна вважати невід`ємною частиною кредитного договору.

Згідно з частинами першою-третьою ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову в стягненні простроченого тіла кредиту в сумі 8 407,39 грн, прострочених процентів в сумі 3 519,70 та пені в сумі 50 грн, а також штрафу в сумі 1 098,85 грн (фіксованої частини 500 грн) і (процентної складової 598,85 грн) за недоведеністю є правильним.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та додаткового правового обґрунтування, з огляду на вищевикладене, не потребують.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Народицького районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді: