Провадження № 2-др/686/61/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

24.08.2023

Хмельницький міськрайонний суд

у складі: головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницький заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся із заявою до суду про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення витрат на правничу допомогу з приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» в розмірі 10 000 грн., про які було заявлено до закінчення розгляду справи та розмір таких витрат підтверджується документально. Просить стягнути з відповідача по справі акціонерного товариства «Просто страхування» на користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Представник позивача просить розглянути питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у його відсутності.

Представник приватного акціонерного товариства «Просто страхування» в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Напрвиввзв та просить відмовити у задоволенні задоволення заяви про ухвалення додаткового рішеня з підстав необгрунтованості заявленого розміру наданої правничої допомоги та часу, витраченого на виконання цих робіт.

Суд, перевіривши доводи представника позивача, викладені у поданій заяві, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що слід ухвалити додаткове рішення та частково задовольнити вимоги з наступних підстав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Цим рішенням стягнуто з акціонерного товариства «Просто страхування» на користь ОСОБА_1 55 134, грн. страхового відшкодування, судовий збір в сумі 750,6 грн. та 4 850,0 грн. витрат на проведення експертизи. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Про понесення таких витрат в сумі 7 000 грн. позивач зазначив у позовній заяві.

25 квітня 2023 року, у п`ятиденний строк як передбачено законом, адвокат направив клопотання про відшкодування витрат, понесених позивачем на правову допомогу, зокрема витрат понесених ОСОБА_1 у зв`язку з веденням справи згідно акту приймання-передачі фіксована сума таких витрат склала 10 000 грн.

Відповідно до положень частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Цих положень закону представник позивача дотримався.

У визначений законом термін представник позивача заявив про такі витрати на правову допомогу, подав заяву про ухвалення додаткового рішення стосовно відшкодування витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу, копію договору про надання правової допомоги від 12 травня 2022 року, додаткової угоди до договору вд 31.03.2023 року.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, ознайомлення з матеріалами справи, тощо, на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу суду надано акт наданих послуг із зазначенням переліку наданих послуг, договір про надання юридичних послуг та ордер на представництво інтересів позивача.

Такі докази надання такої допомоги надані, зокрема вище переліченим доказами, є підставами для ухвалення додаткового рішення (постанови) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вказані витрати пов`язані з розглядом вказаної справи, та документально підтверджені та доведені, розмір понесених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Також в питанні надання доказів варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (стст.12, 46, 56 ЦПК 2004 року).

Такий ордер адвокатом надано, як і надано акт приймання-передачі наданих послуг.

Оскільки позивачем у позовній заяв розмір понесених витрат було заявлено 7 000 грн., тому підстав збільшувати їх до 10 000 грн. у представника позивача не було.

По суті представник відповідача не просить зменшити судові витрати понесені відповідачем на правничу допомогу, проте у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, хоча посилається на їх необґрунтованість , суд, використовуючи свої дискреційні повноваження вважає необхідним задовольнити їх частково в розмірі 2 000,00 грн.

В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.1 ст.270, ст.353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Просто страхування» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 діб з часу його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1

Відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Просто страхування», місце знаходження 04050 м. Київ, вул. Герцена. 10.

Суддя :