Справа № 450/4371/20 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/1995/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Блонського Михайла Андрійовича на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 червня 2023 року в складі судді Добош Н.Б. в справі за позовом ОСОБА_3 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення сільської ради, визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договорів дарування,-

встановив:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 , в якій просив визнати недійсним рішення виконкому Зубрянської сільської ради №82 від 31.08.2009 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 » і видане на його підставі свідоцтво про право власності від 03.09.2009р.; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 24.11.2009, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, реєстровий №1190; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 24.11.2009, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, реєстровий № 1194.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 червня 2023 року позов ОСОБА_3 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення сільської ради, визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договорів дарування - залишено без розгляду.

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на правничу допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, у вказаній частині таку оскаржив адвокат Блонський М.А., що діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд вирішуючи питання судових витрат та аргументуючи сам суперечить свій позиції. Так, залишаючи позов без розгляду з підстав повторної неявки в судові засідання без поважних причин, суд не врахував, що такі дії позивача є необґрунтованими, адже вони не мають жодного пояснення та мотивації. Якщо звернути увагу на ст. 44 ЦПК України, на яку покликається суд, то вчинення позивачем такої дії як повторна неявка в судові засідання без поважних причин є формою зловживання своїми процесуальними правами.

Відповідач ОСОБА_1 в даній справі змушений був брати участь як її безпосередній учасник, оскільки позивач своїм позовом мав намір позбавити його права власності на належну йому частку в будинку та земельній ділянці. Тобто, спір є важливим для відповідача. Практично у всі засідання протягом 3,5 років представник відповідача з`являвся для участі у справі. В той час, як позивач не з`явився ні разу, а його представник в більшості засідань участі не брав. В результаті відповідач поніс витрати на правову допомогу через подання позивачем позову, і ці витрати були компенсовані.

Тому вважає, що заява відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу є підставною та підлягала до задоволення. Позивачем заява була отримана, ним не було заявлено жодних заперечень щодо такої, а також він не подав заяву про неспівмірність витрат.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 червня 2023 року в частині відмови в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на правничу допомогу та в цій частині винести нову, якою таку заяву задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно із ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам скарги.

Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки, при цьому позивач ОСОБА_3 подав письмові пояснення із запереченнями на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Зважаючи на те, що ухвала в частині залишення позову ОСОБА_3 без розгляду сторонами не оскаржується, відповідно в цій частині судове рішення не переглядається.

В свою чергу, вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Оскільки відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується, суд дійшов висновку про відмову у стягненні таких витрат.

Окрім того, суд не вбачав підстав для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, та не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу, при залишенні позову без розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадку, встановленому частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Згідно із частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Водночас ЦПК України не містить правових норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20, зазначив, що:

- обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

- право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим наявні підстави для вирішення питання щодо покладення відповідних судових витрат на позивача;

- неявка повноважного представника позивача, належно повідомленого про час і місце розгляду справи, у судове засідання у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки можуть кваліфікуватися як необґрунтовані дії у розумінні частини п`ятої статті 130 ГПК України. При цьому саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з означеним позовом 18 грудня 2020 року.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 січня 2021 року позовну заяву прийнято розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_3 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення сільської ради, визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договорів дарування.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року до участі у справі залучено Солонківську сільську раду Львівської області, як правонаступника відповідача Зубранської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року підготовче провадження закінчене, справа призначена до судового розгляду на 19.05.2023.

19 травня 2023 року судове засідання відкладено на 30.06.2023 у зв`язку з хворобою представника позивача, про що ним подано клопотання про відкладення.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 червня 2023 року позов ОСОБА_3 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення сільської ради, визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договорів дарування - залишено без розгляду.

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на правничу допомогу - відмовлено.

Як свідчать матеріали справи, 15 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Михайла Блонського» укладено договір №15/02 від 15.02.2021 про надання правової допомоги. За умовами п.1.1 якого адвокат зобов`язується надавати замовникові, відповідно до умов цього договору юридичні послуги, а замовник зі своєї сторони, зобов`язується прийняти зазначені послуги й оплатити їх вартість.

Згідно із п. 3.1 Договору вартість послуг адвоката згідно цього договору визначається з розрахунку 1 година роботи адвоката оцінюється в 500 грн. Конкретний гонорар адвоката визначається виходячи з наданих послуг та оформлюється актом наданих послуг за результатами розгляду справи. Попередня сума витрат на правову допомогу згідно договору становить 10 000 грн.

Згідно із квитанцією від 16.02.2021 ОСОБА_1 сплатив на рахунок АБ «Михайла Блонського» 4000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в період між відкриттям провадження у справі та закриттям підготовчого судового засідання і призначенням справи до судового розгляду, судом першої інстанції неодноразово призначались попередні судові засідання, зокрема на: 17.02.2021, 15.03.2021, 17.05.2021, 06.07.2021, 04.08.2021, 18.10.2021, 11.01.2022, 03.03.2022, 16.05.2022, 23.06.2022, 26.07.2022, 03.10.2022, 13.10.2022, 10.11.2022, 06.03.2023, 19.04.2023, на 13 з 16 яких був присутній адвокат Блонський М.А. Присутність адвоката Блонського М.А. в судових засіданнях, призначених на 19.05.2023 та 30.06.2023 також підтверджується протоколами судових засідань.

26.07.2022 ОСОБА_2 подав заяву щодо судових витрат на суму 16 000 (том 1 а.с.190), а 21.06.2023 (том 2 а.с. 117-118) - заяву щодо судових витрат на загальну суму 24 000 грн., що включає в себе ознайомлення з матеріалами позовної заяви, консультація клієнта, вивчення судової практики по аналогічних справа - 2 год. на суму 1000 грн.; підготовка відзиву на позовну заяву з додатками 6 год. на суму 3000 грн, участь в судових засіданнях з врахуванням часу на прибуття до суду (з розрахунку 2 год. на 1 судове засідання) 40 годин на суму 20 000 грн.

До заяви долучив Акт наданих послуг від 20.07.2022 на суму 8 000 грн. та Акт №2 від 20 червня 2023 року про надання послуг на суму 16 000 грн., а також квитанції про внесення ОСОБА_1 коштів по договору №15/02 від 15.02.2021: квитанція про плату по договору №15/02 гонорару адвоката № 15 від 21.07.2022 на суму 4000 грн, № 22-725726/1 від 22.07.2022 на суму 4000 грн., квитанцію від 06.10.2022 на суму 3000 грн, платіжну інструкцію №13690121 від 28.04.2023 на суму 13 000 грн.

Встановивши, що позивач, звернувшись до суду з позовом, створив відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, клопотань; подальше залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача після розгляду справи судом протягом 2,5 років свідчить, що позивач вийшов за межі дійсного змісту свого права та вчинив необґрунтовані дії, чим порушив охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків, при цьому забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача у передбачуваних законом випадках та у разі настання певних умов, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для компенсації відповідачеві судових витрат, понесених ним на оплату професійної правничої допомоги згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 (провадження № 61-6076св21) зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

У постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18) Верховний Суд зазначив, що залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами. Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Підсумовуючи, для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у цій справі у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

У справі № 910/7586/19 Верховний Суд зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

Застосовуючи наведені правові висновки, а також надаючи правову оцінку наданим стороною відповідача доказам щодо компенсації витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що понесені відповідачем ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в частині ознайомлення з матеріалами позовної заяви, консультація клієнта, вивчення судової практики по аналогічних справах в розмірі 1000 грн. не може бути стягнута, оскільки з урахуванням правового висновку у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, такі витрати фактично охоплюються змістом наданої послуги із складання відзиву на позовну заяву.

Щодо стягнення витрат пов`язаних з участю в судових засіданнях, враховуючи час на прибуття до суду, з розрахунку 2 години на 1 судове засідання, на загальну суму 20 000 грн., колегія суддів вважає, такий розмір лише частково обґрунтованим. Так, згідно матеріалів справи адвокат Блонський М.А. був присутній на 13 судових засіданням із 16. Загальний час перебування у вказаних засіданнях становить 198 хв, тобто 3 години 30 хв. (15.03.2021 з 11:51 по 11:59, 17.05.21 з 11:29 по 11:35, 06.07.2021 - з 13:49 по 13:52, 04.08.2021 з 15:28 по 15:45, 18.10.2021 з 10:39 по 10:40, 26.07.2022 з 14:22 по 14:25, 03.10.2022 з 15:10 по 16:24, 13.10.2022 з 09:13 по 09:19, 10.11.2022 з 10:25 по 11:09, 06.03.2023 з 12:23 по 12:27, 19.04.2023 з 10:07 по 10:09, 19.05.2023 з 10:57 по 10:58, 30.06.2023 з 10:05 по 10:22).

Враховуючи незначну відстань до суду (19 км Львів-Пустомити) та орієнтовний час на прибуття до суду (30 хв), з урахуванням висновку Верховного Суду 910/7586/19, колегія суддів вважає, що часом затраченим на 13 судових засідань з розрахунку 30 хв. на кожне, адвокатом затрачено 6,5 годин, а не 40 годин, як зазначено в заяві від 21.06.2023. Відтак, враховуючи викладене, колегія суддів вважає що адвокатом затрачено в загальному 10 годин на судові засідання, в які він з`являвся. Оскільки в решта засідань адвокат не з`являвся, відповідно участі в таких не вбрав та час ним не затрачався. Виходячи з обумовленої (погодженої) між сторонами суми в 500 грн за 1 год., то за участь в судових засіданням підлягає стягненню лише 5000 грн.

Беручи до уваги обставини цієї справи, наявні у ній докази, апеляційний суд з урахуванням встановленого, співмірності, необхідності та обсягу наданої відповідачеві правничої допомоги, доходить висновку, що ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 червня 2023 року в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн, зокрема: за підготовку відзиву на позовну заяву в розмірі 3000 грн та участь представника в судових засіданнях в розмірі 5000 грн, що в загальному становить 8000 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного оскарження судового рішення представник відповідача адвокат Блонський М.А. надав суду Договір №10/07 від 10.07.2023 про надання правової допомоги, попередній розрахунок витрат на правову допомогу на загальну суму 4000 грн., а також платіжну інструкцію №14108479 від 10.07.2023 на суму 3000 грн.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи критерії розумності розміру заявлених витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, колегія суддів доходить висновку про часткове стягнення витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 3 000 грн. за підготовку апеляційної скарги.

Керуючись: ст. ст. 141, 142, 367, п.1, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Блонського Михайла Андрійовича задовольнити частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 червня 2023 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати та в цій частині прийняти нове судове рішення.

Заяву адвоката Блонського Михайла Андрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

В решті в задоволенні заяви відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2023 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк