Справа № 161/2616/23 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В.
Провадження № 22-ц/802/1008/23 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача Тертичного Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут», третя особа - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2023 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , та здійснює проплату за спожитий газ згідно переданих нею ж показників встановленого у квартирі лічильника газу.

Також вказувала, що у травні 2022 року їй стало відомо про наявність заборгованості по оплаті за спожитий газ в сумі 15506 грн 25 коп. Вважаючи заборгованість нарахованою помилково, вона зверталась до відповідача із заявою про проведення перерахунку, однак у проведенні перерахунку суми, що підлягає оплаті за спожитий газ, їй було відмовлено.

Крім того позивач зазначала, що для звірки показників лічильника вона окремо зверталась до АТ «Волиньгаз» та ТзОВ «ГК «Нафтогаз», після чого були складені відповідні акти, згідно яких вказана заборгованість у неї як споживача газу відсутня.

Проте відповідач ТзОВ «Волиньгаз Збут» і надалі продовжує у платіжних документах квитанціях банку, що їй надходять, зазначати неіснуючу заборгованість за спожитий газ в сумі 15506 грн 25 коп. та надсилає на її мобільний телефон SMS - повідомлення про необхідність сплати цього боргу. Такі дії відповідача порушують її права як споживача послуг та завдають їй моральної шкоди.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати дії ТзОВ «Волиньгаз Збут» щодо нарахування їй заборгованості за природний газ в сумі 15506 грн 25 коп. протиправними та зобов`язати ТзОВ «Волиньгаз Збут» скасувати нарахування вказаної заборгованості. Стягнути з ТзОВ «Волиньгаз Збут» на свою користь 10000 грн за завдану моральну шкоду та відшкодувати їй понесені у справі судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2023 року позов задоволено. Визнано дії ТзОВ «Волиньгаз Збут» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості за природний газ в сумі 15506 грн 25 коп. протиправними.

Зобов`язано ТзОВ «Волиньгаз Збут» скасувати нарахування ОСОБА_1 заборгованості за природний газ в сумі 15506 грн 25 коп.

Стягнуто з ТзОВ «Волиньгаз Збут» на користь ОСОБА_1 5000 грн понесених витрат пов`язаних із наданням їй професійної правничої допомоги та в дохід держави судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2023 року стягнуто з ТзОВ «Волиньгаз Збут» на користь ОСОБА_1 500 грн за завдану моральну шкоду.

У поданій на рішення та додаткове рішення апеляційній скарзі відповідач ТзОВ «Волиньгаз Збут», вважаючи їх незаконними, прийнятими без повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просив їх скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, не врахував тієї обставини, що будь-яких належних доказів, які б свідчили про порушення ТзОВ «Волиньгаз Збут» вимог чинного законодавства, позивачем надано не було, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, відповідач вказував, що оскільки він лише здійснює облік об`ємів спожитого природного газу, дані про які отримує від оператора ГРМ - АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», то він не є належним відповідачем.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені судом обставини свідчать про помилкове нарахування обсягу газу, який фактично позивачем спожитий не був, тому дії відповідача, а саме його неодноразові вимоги про сплату позивачем ОСОБА_1 заборгованості за газ є протиправними та завдають останній моральної шкоди.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються ТзОВ «Волиньгаз Збут», і послуг з постачання природного газу, які до 30 квітня 2022 року надавались останній ТзОВ «Волиньгаз», а з 01 травня 2022 року ТзОВ «ГК «Нафтогаз України».

Також встановлено, що оператором ГРМ - АТ «Волиньгаз», через інформаційну платформу по особовому рахунку належному позивачу ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за травень 2022 було передано показник лічильника 2690 м.куб., різниця з попереднім показником, поданим за квітень 2022 року, склала 1940,71 м.куб., що був виставлений на інформаційну платформу для постачальника газу, яким до 01 травня 2022 року був відповідач ТзОВ «Волиньгаз».

У подальшому, 19 травня 2022 року позивач передала через колцентр показник за газ - 765 м.куб., після чого було визначено від`ємний об`єм спожитого останньою природного газу 1925 м.куб.

Вказаний факт підтверджується актом звірки витрат природного газу проведеного між ОСОБА_1 та АТ «Волиньгаз» та між ОСОБА_1 та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за адресою споживача: АДРЕСА_2 .

Крім того встановлено, що на неодноразові звернення позивача ОСОБА_1 з приводу безпідставно нарахованої заборгованості за спожитий газ, їй відповідачем давались письмові відповіді про необхідність сплати на рахунок ТзОВ «Волиньгаз Збут» заборгованості за спожитий природній газ в сумі 15506 грн 25 коп. та надсилаються SMS повідомлення про необхідність сплати вказаного боргу за поставлений газ.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу.

В п. 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем передбачено, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу Природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Згідно з п. 5.5 постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу. У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащении засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу Споживача. Оператор ГРМ зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Відповідно до п. 6 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу.

За змістом наведених спеціальних норм, якими врегульовані спірні правовідносини, споживач має право на коригування обсягів фактично спожитого газу та коштів за надані послуги розподілу природного газу. Такому праву споживача кореспондує обов`язок оператора ГРМ відкоригувати облік фактично спожитого газу і передати ці дані постачальнику газу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, після звернення позивача ОСОБА_1 із заявою до АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» їй цим товариством було проведено перевірку та корегування обсягу спожитого газу у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , за квітень 2022 року, що у свою чергу є підставою, яка зобов`язує відповідача ТзОВ «Волиньгаз Збут» провести перерахунок необґрунтованого боргу саме з урахуванням дійсних показників лічильника.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статі 89 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, врахувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини сторін, та зазначені вище встановлені обставини справи, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, цілком підставно і обґрунтовано задовольнив позовну вимогу про визнання дій ТзОВ «Волиньгаз Збут» щодо нарахування ОСОБА_1 неіснуючої заборгованості за природний газ в розмірі 15506 грн 25 коп. протиправними та скасував таку заборгованість.

Щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Враховуючи правову позицію Великої палати Верховного Суду, викладену у постанові від 01 вересня 2020 року (справа №216/3521/16-ц), споживач має право на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної шкоди.

Частиною першою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, указане положення має загальне принципове значення, за змістом якого, саме особа, яка безпосередньо постраждала від протиправних дій іншої особи має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Частиною другою указаної статті надано визначення такої категорії як моральна шкода, а саме: моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону та у відповідності до приписів ст.89 ЦПК України дав належну оцінку встановленим обставинам та поданим доказам і у відповідності до вимог ч.4 ст.265 ЦПК України у своєму рішенні надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Обставини, на які зроблене посилання в апеляційній скарзі, були проаналізовані судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами і фактами, разом з тим при визначенні розміру грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди діями відповідача суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин принцип розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувані відповідачем рішення та додаткове рішення ухвалені судом першої інстанції відповідають вимогам матеріального і процесуального права, то підстав для їх зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість прийнятих ним рішення та додаткового рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2023 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді