ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/368/22Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/42/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

02 січня 2023 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 вересня 2022 року (ухвалене суддею Мочальською В.М.) у справі №601/368/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 06 березня 2018 року органом реєстрації цивільного стану міста Падерборн, запис про шлюб Е 70/2018.

Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2022 року підсудність справи визначено Кременецькому районному суду Тернопільської області.

Рішенням Кременецького районного суду від від 01вересня 2022 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 06 березня 2018 року органом реєстрації цивільного стану міста Падерборн, запис про шлюб Е 70/2018.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на законі, а також що суд при вирішені спору повинен був застосовувати норми права Федеративної республіки Німеччина, оскільки шлюб було зареєстровано в Німеччині, сторони проживають в Німеччині та позивач є громадянином Німеччини.

В судовому засіданні представник апелянта вважає що застосуванню підлягають норми права ФРН, а тому суду слід звернутись до компетентних органів для встановлення змісту норм права ФРН які регулюють сімейно-правові відносини розірвання шлюбу.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право»

(далі Закон № 2709-IV) іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 2709-IV цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом, визначення застосовуваного права.

Визначаючи матеріальне право якої держави підлягає застосуванню національним судом під час вирішення спору про розірвання шлюбу з іноземним елементом слід керуватися правилами статей 60, 63 Закону № 2709-IV.

Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (стаття 63 Закону № 2709-IV).

Згідно зі статтею 60 Закону № 2709-IV правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Під час визначення матеріального права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом. Якщо норми і поняття, що потребують правової кваліфікації, не відомі праву України або відомі під іншою назвою або з іншим змістом і не можуть бути визначені шляхом тлумачення правом України, то при їх правовій кваліфікації також враховується право іноземної держави (стаття 7 Закону № 2709-IV).

Визначаючи, чи у є подружжя спільний особистий закон, необхідно враховувати положення частини першої статті 16 Закону № 2709-IV, відповідно до якої особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Як встановлено судом, позивач є громадянином ФРН, а відповідач громадянкою України, то відповідно до частини першої статті 16 згаданого Закону у сторін відсутній спільний особистий закон подружжя.

Також встановлено, що подружжя проживало і продовжує проживати в ФРН і ними спільно не обрано право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу.

Відповідно до статті 8 Закону № 2709-IV при застосуванні норм права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. З метою встановлення змісту норм права іноземної держави суд чи інший орган може звернутися в установленому законом порядку до Міністерства юстиції України чи інших компетентних органів та установ в Україні чи за кордоном або залучити експертів.

Враховуючи вище наведене та встановлені обставини справи колегія суддів приходить до висновку що з метою встановлення змісту норм права іноземної держави Федеративної Республіки Німеччина слід звернутися до Міністерства Юстиції України про отримання від уповноважених органів ФРН:

-офіційних текстів нормативно-правових актів у сфері сімейно-правових відносин ФРН про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, в судовому порядку, їх тлумачення і практику застосування,

-про чинні двосторонні та багатосторонні міжнародні договори між Україною (УРСР до проголошення незалежності України, згідно з якими Україна як держава правонаступниця УРСР продовжує здійснювати права і обов`язки) та Федеративною Республікою Німеччиною, якими врегульовано правила міжнародного цивільного процесу.

До надходження відповіді від Міністерства Юстиції України провадження в справі у відповідності до пункту 8 статті 252 ЦПК України слід зупинити.

Керуючись ЗУ Про міжнародне приватне право, ЗУ Про Міжнародні договори України, п.8 ч.1 ст. 252, п.8 ч.1 ст 253 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

З метою встановлення змісту норм права іноземної держави Федеративної Республіки Німеччина звернутися до Міністерства Юстиції України про отримання від уповноважених органів ФРН:

-офіційних текстів нормативно- правових актів у сфері сімейно-правових відносин ФРН про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, в судовому порядку, їх тлумачення і практику застосування,

-про чинні двосторонні та багатосторонні міжнародні договори між Україною (УРСР до проголошення незалежності України, згідно з якими Україна як держава правонаступниця УРСР продовжує здійснювати права і обов`язки) та Федеративною Республікою Німеччиною, якими врегульовано правила міжнародного цивільного процесу.

Зупинити провадження в справі до надходження відповіді від Міністерства Юстиції України.

Ухвала суду в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 9 січня 2023 року.

Головуюча:

Судді: