Справа № 212/173/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Козлова Д. О.,
за участю секретаря Кіясь А. Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/173/23 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту члена сім`ї військового, зацікавлена особа: Міністерство оборони України,
за участі заявниці ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду із даною заявою, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був її онуком, оскільки був сином ОСОБА_4 , який був відповідно її сином, який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Також ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_3 , який натомість постійно мешкав із заявницею в гуртожитку по АДРЕСА_1 , з яким вони разом вели спільне господарство. Однак у 2022 році ОСОБА_3 був призваний до лав ЗСУ. Нажаль, у грудні 2022 року в зв`язку зі збройною агресією РФ проти України заявниця дізналась, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув під час виконання бойового завдання. На теперішній час ОСОБА_1 необхідно визнання факту того, що її онук, ОСОБА_3 , був членом її родини для отримання пільг через його загибель на фронті. На підставі викладеного просила суд встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована по в гуртожитку по АДРЕСА_1 , була членом сім`ї військового ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Заявниця, ОСОБА_1 , та її представник, адвокат Кисилевич С. Ф., підтримуючи заявлені вимоги у повному обсязі та надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві ОСОБА_1 , виклавши такі пояснення письмово, додавали в суді, що померлий онук ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , з народження мешкав разом із своєю бабусею, ОСОБА_1 , однією родиною в гуртожитку по АДРЕСА_1 , з якими також мешкав син заявниці, батько ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , який однак помер у 2016 році. Стверджували, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство та мали спільний бюджет, оскільки після смерті батьків онук заявниці фактично почав забезпечувати їх з ОСОБА_1 сім`ю грошима та продуктами харчування, а остання сплачувала комунальні платежі та займалась домашніми справами. При цьому саме ОСОБА_1 , як члену родини ОСОБА_3 , надійшло сповіщення про загибель онука заявниці. Додавали, що ОСОБА_1 звернулась до Міноборони із документами для отримання одноразової грошової допомоги внаслідок смерті військовослужбовця ОСОБА_3 , онука заявниці, однак на теперішній час її заява не розглянута. Встановлення факту того, що ОСОБА_1 є членом родини ОСОБА_3 необхідне заявниці, оскільки іншого способу підтвердити такий факт вона не має за чинним законодавством, внаслідок чого просили суд задовольнити заявлені вимоги.
Представники Міноборони, до суду не з`явились за невідомих суду причин, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, не надавши до початку слухання справи жодних клопотань, вказуючи лише про те, що існує спір про право внаслідок звернення ОСОБА_1 за отриманням одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 .
Суд зауважує, що на підставі положень ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК, у даному випадку немає.
Таким чином за ч. 3 ст. 223 ЦПК представники Міноборони були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до якого не з`явились без повідомлення причин неявки, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності представників зацікавленої особи.
При цьому суд зауважує, що згідно із п. 24 розділу ІІІ «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», затвердженого рішенням ВРП № 1845/0/15-21 від 17 серпня 2021 року (далі - Положення про ЄСІТС), підсистема «Електронний суд» - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.
Так, зокрема, за п. 37розділу ІІІ «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя.
Таким чином, оскільки Міноборони та його представник, ОСОБА_5 , є користувачами «Електронного суду», що підтверджується матеріалами справи, якими було отримано через їх «Електронні кабінети» ухвалу про відкриття провадження у справі з доступом до усіх матеріалів заяви ОСОБА_1 , то вказане свідчить про отримання такої заяви з долученими до неї документами представниками зацікавленої особи.
До того ж суд вказує, що за клопотанням представника Міноборони, ОСОБА_5 , останній було додатково надіслано на вказану нею електронну адресу ухвалу про відкриття провадження із заявою ОСОБА_1 та долученими до неї документами.
Отже, суд, розглянувши справу за відсутності представників Міноборони, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим міським РАГС м. Джамбул, актовий запис № 3250 від 8 жовтня 1971 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , матір`ю якого зазначено ОСОБА_1 .
У свою чергу відповідно до свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1021 від 5 листопада 1998 року, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками якого вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_6
Натомість, зі свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 982 від 14 червня 2016 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 помер у віці 44 років.
Крім того на підставі свідоцтва про смерть, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 1460 від 19 вересня 2017 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла у віці 42 років.
На підставі довідки про склад родини № 526 від 7 жовтня 2020 року ВСП «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету» вбачається, що у кімнаті АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_1 мешкав ОСОБА_3 , онук заявниці, який входив до складу її сім`ї.
Факт того, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком підтверджується пенсійним посвідченням заявниці серія НОМЕР_2 .
Проведення ОСОБА_1 оплати комунальних платежів за проживання у кімнаті гуртожитку по АДРЕСА_1 підтверджується долученими нею копіями відповідних квитанцій, перевірених судом з їх оригіналами.
Однак за свідоцтвом про смерть, виданим 28 листопада 2022 року Металургійним відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 2874 від 28 листопада 2022 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 помер у віці 24 років в м. Бахмут.
Крім того суд встановив, що ОСОБА_3 був учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 від 25 листопада 2021 року.
Судом при цьому встановлено, що на підставі сповіщення від 23.11.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_10 саме ОСОБА_1 було повідомлено про те, що її онук ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Бахмут під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини, що є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг.
Допитані у судовому засіданні свідки, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вказували суду про те, що є сусідами ОСОБА_1 по гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_1 , який перебуває на балансі Відокремленого структурного підрозділу «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету». Стверджували, що ОСОБА_3 , є онуком ОСОБА_1 , які разом мешкали однією сім`єю за такою адресою у кімнаті 25 вказаного гуртожитку, починаючи з самого народження ОСОБА_3 . З ними також мешкав до своєї смерті у 2016 році батько ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Додавали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мали спільний бюджет, вели спільне господарство, оскільки разом придбавали продукти харчування, ОСОБА_3 заробляв гроші та робив ремонт у їх спільному житлі, а також піклувався про свою бабусю, у якої останнім часом існували проблеми з ногами.
Свідок ОСОБА_9 також вказувала, що вона є близькою подругою заявниці, яка зазначала, що часто навідувалась до ОСОБА_1 , онуком якої був ОСОБА_3 , та які разом мешкали однією сім`єю у гуртожитку по АДРЕСА_1 , починаючи з дня народження ОСОБА_3 . З ними також мешкав син заявниці, який нажаль помер у 2016 році, внаслідок чого ОСОБА_3 залишився без батьків. Тому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були однією родиною, бо вели разом господарство, піклувалися один про одного, а коли ОСОБА_3 пішов на фронт, то він допомагав своїй бабусі, переказуючи їй гроші та надсилаючи посилки. Стверджувала, що стосунки у них були тісні та вони дуже любили один одного.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За ч. 5 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, про встановлення факту віднесення заявника до кола членів сім`ї військовослужбовця.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.
Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).
На підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Суд зауважує, що предметом розгляду у цій справі є визнання заявника членом сім`ї онука, військовослужбовця, який загинув.
На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Так відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
За п. «г» ч. 4 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Суд на підставі переліченого вказує, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.
Натомість, згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Так за ч. 4 ст. 3 СК сім`я створюється, зокрема, на підставі кровного споріднення.
Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Суд встановив, що онук заявниці, військовослужбовець ОСОБА_3 спільно проживав разом із ОСОБА_1 з народження, а також, що вони були пов`язані спільним побутом, маючи спільні витрати та харчування, й мали відповідно взаємні права й обов`язки щодо утримання житла, піклування один про одного, надаючи взаємну допомогу, що було також обумовлено подальшою смертю батьків ОСОБА_3 при досягненні ним повноліття.
Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає, оскільки рішення Комісія Міністерства оборони України не приняла щодо зверення заявниці.
У свою чергу звернення до вказаної комісії ОСОБА_1 наразі зумовило у заявника необхідність у встановленні юридичного факту щодо віднесення заявника до кола членів сім`ї військовослужбовця, онука ОСОБА_3 .
Суд також звертає увагу на те, що протягом розгляду справи представники Міноборони жодних заперечень щодо факту наявності сімейних відносин між заявником і її онуком не висловлювали.
Суд вказує, що чинне на момент розгляду справи законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту віднесення ОСОБА_1 до члена сім`ї загиблого військовослужбовця, що не пов`язується з вирішенням спору про право, а є необхідним для подальшого подання заявником з метою призначення й виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між заявником та онуком станом на день загибелі ОСОБА_3 .
Отже, доводи Міноборони щодо наявності у цій справі спору про право є необґрунтованими.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.
Таким чином суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.
Враховуючи встановлені обставини справи, наведені судом доводи та практикуВеликої Палати Верховного Суду, суд дійшов переконання, що зібрані у справі докази у сукупності повною мірою доводять факт того, що ОСОБА_1 була членом сім`ї свого онука, загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , оскільки вони постійно мешкали разом та вели спільне господарство, що засвідчує реальність їх сімейних відносин.
Отже, на підставі викладеного вмотивування заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту члена сім`ї військового, зацікавлена особа: Міністерство оборони України, задовольнити.
Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована в гуртожитку по АДРЕСА_1 , була членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 26 січня 2023 року.

Суддя Д. О. Козлов