Провадження № 22-ц/801/2455/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 рокуСправа № 127/13162/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/13162/23 за апеляційною скаргою адвоката Покоєвича А. О. в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2023 року, ухвалене у складі судді Медяної Ю. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поховання.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким вона проживала однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу.

Після смерті ОСОБА_3 прийняла і оформила спадщину його донька ОСОБА_2 , як спадкоємиця першої черги.

Указує, що нею були понесені усі витрати на поховання та поминання ОСОБА_3 , загальна сума яких становить 25 500 грн.

Посилаючись на те, що спадкоємиця участі у витратах на поховання спадкодавця не приймала, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідачки на свою користь витрати на поховання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 25 000 грн та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 16 800 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 707,29 грн та 6 588 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

відповідачка є спадкоємицею померлого ОСОБА_3 , тому несе обов`язок відшкодування витрат на його поховання;

обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкоємця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення;

поминальний обід не входить до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця, відтак відшкодування його вартості не відноситься до обов`язків спадкоємців;

розмір документально підтверджених позивачкою витрат на поховання складає 16 800 грн та підлягає стягненню з відповідачки на підставі статті 1232 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2023 року адвокат Покоєвич А. О. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 22 листопада 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2023 року задоволено клопотання адвоката Покоєвича А. О. про витребування доказів та справу призначено до розгляду на 25 грудня 2023 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції;

понесені позивачкою витрати на поховання ОСОБА_3 не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять оригіналів товарного чеку та бланку-замовлення на поховання, а їх копії викликають сумніви щодо їх дійсності;

відповідачка також понесла витрати на поховання шляхом придбання та встановлення пам`ятника на могилі батька;

позивачка є шахрайкою, оскільки неодноразово намагалася привласнити належні ОСОБА_2 майно та кошти.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Від представника позивачки адвокат Чорного А. В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Разом з тим, до відзиву в порушення частини четвертої статті 360 ЦПК України не додано докази надсилання (надання) його копії відповідачці у справі, тому апеляційний суд не приймає його до уваги.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрито спадкову справу 47/2020, зареєстровану у Спадковому реєстрі під № 66899900.

Спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_2 .

Відповідачка після смерті батька прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частки у праві власності на: квартиру номер АДРЕСА_1 ; житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельні ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :03:001:0034 та площею 0,2778 га, кадастровий номер :03:001:0035, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

29 листопада 2020 року між позивачкою та Обласним центром ритуальних товарів та послуг «Реквієм» в особі ФОП ОСОБА_4 укладено договір-замовлення на поховання ОСОБА_3 . Загальна сума замовлення склала 16 800 грн.

Відповідно до товарного чеку № 01/12/20 від 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_4 за ритуальні послуги та товари 16 800 грн.

05 грудня 2020 року ОСОБА_1 отримано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_3 № 1 для отримання допомоги на поховання.

З довідки спеціалізованого кафе «Поминальне» № 07/01 від 07 січня 2021 року слідує, що ОСОБА_1 07 грудня 2020 року та 07 січня 2021 року були зроблені замовлення на організацію та проведення поминальних обідів по смерті ОСОБА_3 на суму 4 620 грн та 4 080 грн.

Відповідно до рахунку від 07 січня 2021 року ОСОБА_1 сплатила спеціалізованому кафе «Поминальне» 8 700 грн за два поминальні обіди.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справи, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з правовідносин стосовно відшкодування витрат на поховання і ціна позову складає 25 000 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця (частина перша статті 1232 ЦК України).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

При покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця необхідно ураховувати, що такі витрати повинні бути розумними, у тому числі щодо їх розміру та необхідності здійснення.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» встановлено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Ритуальні послуги послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам.

Згідно листа Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193 про «Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг» до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

Зі змісту указаної норми слідує, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями, а тому поминальний обід не входить до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 554/1793/15-ц.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

У справі, що переглядається установлено, що позивачка, яка не є спадкоємицею ОСОБА_3 , понесла витрати з проведення його поховання.

Спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_2 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, дотримання принципу змагальності сторін та з`ясування обставин, які мають значення для справи ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2023 року задоволено клопотання адвоката Покоєвича А. О. щодо витребування оригіналів документів, а саме товарного чеку ФОП ОСОБА_4 № 01/12/20 від 01 грудня 2020 року на суму 16 800 грн та договору-замовлення на поховання ОСОБА_3

22 грудня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшли указані оригінали документів.

З наявного у матеріалах справи договору-замовлення на поховання та товарного чеку № 01/12/20 від 01 грудня 2020 року установлено, що позивачкою були понесені витрати на організацію поховання у розмірі 16 800 грн.

Факт понесення ОСОБА_1 указаних витрат відповідачкою не спростовано.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 , як спадкоємицею майна ОСОБА_3 , відшкодовано будь-які витрати на поховання батька.

Виходячи з визначення понять «поховання» та «предмети ритуальної належності», колегія суддів вважає, що ритуальні послуги отримані позивачкою у ФОП ОСОБА_4 є розумними щодо їх кількості і призначення.

Ураховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачка, як єдина спадкоємиця після смерті ОСОБА_3 , повинна відшкодувати ОСОБА_1 витрати на поховання спадкодавця у розмірі 16 800 грн, є законним та обґрунтованим, адже ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті батька, а не відмовилась від неї.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проведення поминальних обідів не передбачено Законом України «Про поховання та похоронну справу» та не включено до Мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, тому такі витрати у зв`язку з тим, що вони проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання.

Відтак їх відшкодування відповідно до статті 1232 ЦК України не відноситься до обов`язків спадкоємців, що є підставою для відмови у задоволенні позову у частині стягнення витрат, понесених позивачкою на поминальні обіди у загальному розмірі 8 700 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, надав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на поховання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 16 800 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини перша - четверта статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 12 травня 2023 року № 28256 відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

На зареєстровану адресу відповідачки судом першої інстанції було направлено рекомендованими поштовими відправленням позовну заяву з додатками та судову повістку на 21 червня 2023 року (а. с. 109-110), судову повістку на 14 серпня 2023 року (а. с. 114-115).

Указані конверти повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 761/27802/19.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2022 року у справі № 800/547/17 зроблено висновок, що:

«направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника».

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Відтак, суд першої інстанції виконав покладений на нього обов`язок повідомити відповідачку про дату, час та місце розгляду справи, однак ОСОБА_2 будучи повідомлена належним чином про розгляд справи у суді першої інстанції, не скористалася своїм правом взяти участь у судовому засіданні, не подавши належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки , причин неподання відзиву на позов тощо.

Аргументи апеляційної скарги про те, що докази надані позивачкою на підтвердження понесених нею витрат викликають сумніви їх реальності не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, а факт понесення позивачкою заявлених витрат ОСОБА_2 не спростовано.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати сплачені у якості судового збору слід залишити за відповідачкою.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Покоєвича А. О. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачкою.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК