Справа № 392/949/23
Провадження № 2/392/375/23
21 грудня 2023 рокуМаловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:
Головуючої судді: Кавун Т.В.,
при секретарі Стець Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мала Виска справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Майдебура", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Колос" про застосування наслідків нікчемного правочину,
Згідно інформації, яка знаходиться у вільному доступі в мережі інтернет, він з 24.12.2019 по 26.12.2019 перебував у складі засновників ФГ "Майдебура". Відповідно до протоколу загальних зборів засновників ФГ "Майдебура" його було включено до складу засновників та вирішено питання про зміну розміру статутного капіталу господарства, та відповідно вирішено збільшити статутний капітал господарства за рахунок майна належного засновникам. Його частка у статуному капіталі становить 3% статутного капіталу, що у грошовому виразі складає 11 100 грн. Протокол підписано одноособово ОСОБА_2 24.12.2019 року проведено державну реєстрацію статуту ФГ "Майдебура" в новій редакції. 26.12.2019 року проведено реєстрацію статуту з виключенням нових засновників, а їх частки корпоративних прав перейшли до однієї особи- ОСОБА_2 , на підставі рішення єдиного засновника ФГ "Майдебура" від 23.12.2019 року, засвідчене приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області, за реєстраційним номером 3589. Ним заяву про вихід із засновників подано не було. Договір про відчуження корпоративних прав між ним та ОСОБА_2 не укладався. Рішення про виключення засновників прийнято на загальних зборах учасників без участі самих учасників, одноособово ОСОБА_2 ..
З урахуванням приписів Закону України "Про фермерське господарство", того, що він не був і не є членом сім`ї засновників фермерського господарства та не перебував у родинних відносинах з головою, набуття членства у вказаному господарстві, передача належної йому земельної ділянки до статутного капіталу вказаного господарства, виключення його зі складу членів здійсненні всупереч Закону України "Про фермерське господарство", а також акт приймання-передачі нерухомого майна, належної йому земельної ділянки до статутного капіталу господарства, на підставі якого було здійнено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ФГ "Майдебура", не на спеціальному бланку та без посвідчення нотаріусом, в період дії заборини відчуження земельних ділянок, які перебували у власності громадян, вказує на недійсність акту приймання-передачі від 02.12.2019 року з моменту його складання, відповідно до п.15 розділу Х Земельного кодексу України.
Представником позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримано з посиланням на обставини викладені в позові.
Представник відповідача ТОВ "Агрофірма Колос" позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки належної позивачу укладено не було. Між позивачем та відповідачем ФГ "Майдебура" було укладено договір купівлі-продажу частки статутного капіталу фермерського господарства, яку позивачем після включення до засновників господарства було передано на підставі акту приймання-передачі до статутного капіталу господарства. Отже, фермерське господарство є власником земельної ділянки, а не безпосередньо його засновник ОСОБА_2 , оскільки засновник не купував земельну ділянку, а ним було прийнято у власність 3% статутного капіталу фермерського господарства.
Представник ФГ "Майдебура" до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подано.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини.
02.12.2019 на загальних зборах засновників Фермерського господарства "Майдебура", в присутності засновника господарства ОСОБА_2 та запрошених осіб, в тому числі ОСОБА_1 , вирішено змінити склад засновників господарства, збільшити статутний капітал господарства та затвердити нову редакцію господарства.
Відповідно до протоколу загальних зборів засновників Фермерського господарства "Майдебура" від 02.12.2019 вирішено включити в склад засновників господарства 11 осіб, серед яких і ОСОБА_1 . Крім того, вирішено збільшити статуний капітал господарства за рахунок особистих грошових внесків засновників та за рахунок майна належного засновникам з розподілом часток у статутному капіталі між засновниками у наступних пропорціях: серед інших- ОСОБА_1 володіє 3% статутного капіталу, що у грошовому виразі складає 11 100 грн, ОСОБА_2 володіє 64% статутного капіталу, що у грошовому виразі складає 236 800 грн. Крім того, вирішено затвердити нову редакцію Статуту ФГ "Майдебура", уповноважити ОСОБА_2 підписати та реєструвати установчі документи господарства.
Відповідно до статуту Фермерського господарства "Майдебура" (нова редакція) 2019 рік, до засновників господарства включено, серед інших, і ОСОБА_1 . Приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області 02.12.2019 року засвідчено справжність підпису ОСОБА_2 на Статуті господарства.
Згідно розділу 4 даного статуту до складу майна господарства можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнаннями, а також інші майнові права, грошові кошти, які передаються членами господарства до його складеного капіталу. Майно господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу господарства, передаються йому на визначений у статуті термін. Володіння, користування і розпорядження майном господарства здійснюється за взаємною згодою засновників господарства. Майнові спори між господарством та його засновниками вирішуються судом.
Відповідно до додатку до протоколу загальних зборів засновників Фермерського господарства "Майдебура" від 02.12.2019 , ОСОБА_1 підтверджує свою присутність на загальних зборах засновників ФГ "Майдебура" 02.12.2019 та підтверджує згоду з рішеннями прийнятими на даних зборах.
Відповідно до договору купівлі-продажу частки статутного капіталу Фермерського господарства "Майдебура" від 23.12.2019 року ОСОБА_1 , як продавець, та ОСОБА_2 , як покупець, уклали даний договір. Відповідно до умов якого, ОСОБА_1 передав 3% статутного капіталу Фермерського господарства "Майдебура" у власність ОСОБА_2 , за домовленістю між сторонами вартість відчужуваних 3% статутного капіталу господарства складає 5 000 грн, вартість грошового еквіваленту вказаного в установчих документах господарства становить 11 100 грн. Розрахунки за цим договором здійснені у готівковій формі шляхом сплати покупцем, означеної суми продавцю, згідно належної йому частки, яку він отримав від покупця повністю до підписання цього договору.
Рішенням єдиного засновника ФГ "Майдебура" від 23.12.2019 року, ОСОБА_2 як засновник Фермерського господарства "Майдебура" вирішив затвердити нову редакцію статуту фермерського господарства "Майдебура".
Відповідно до статуту Фермерського господарства "Майдебура" (нова редакція), засновником господарства є ОСОБА_2 . Відповідно до розділу 4 даного статуту, майно господарства належить йому на праві власності, майнові права, що входять до складеного капіталу господарства, передаються йому на визначений у статуті термін. Володіння, користування і розпорядження майном господарства здійснюється за взаємною згодою засновників господарства.
Відповідно до приписів Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.
Фермерське господарство має найменування та може мати печатки.
Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.
Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, має статус сімейного фермерського господарства, за умови що в його підприємницькій діяльності використовується праця членів такого господарства, якими є виключно члени однієї сім`ї відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України.
Фермерське господарство без статусу юридичної особи організовується на основі діяльності фізичної особи - підприємця і має статус сімейного фермерського господарства, за умови використання праці членів такого господарства, якими є виключно фізична особа - підприємець та члени її сім`ї відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України. Особливості створення та діяльності сімейного фермерського господарства без набуття статусу юридичної особи регулюються положеннями статті 8-1 цього Закону.
Головою сімейного фермерського господарства може бути лише член відповідної сім`ї.
Членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень установчого документа фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).
При створенні фермерського господарства одним із членів сім`ї інші члени сім`ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його установчого документа.
Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа.
Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.
Отже, фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.
Створення фермерського господарства зі статусом юридичної особи передбачає сімейне фермерське господарство, в діяльності якого використовується праця членів такого господарства, якими є виключно члени однієї сім`ї та сімейне фермерське господарством із залученням інших громадян виключно для виконання сезонних та окремих робіт, які безпосередньо пов`язані з діяльністю господарства і потребують спеціальних знань чи навичок.
Отже, чинним законодавством не заборонено включати в засновники фермерського господарства осіб, які не перебувають у родинних чи то сімейних стосунках з засновником фермерського господарства.
Законом України "Про фермерське господарство" чітко визначено щодо вступу членів господарства.
Так відповідно до ст. 3 даного Закону, при створенні фермерського господарства одним із членів сім`ї інші члени сім`ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його установчого документа.
З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що в 2004 році внесено відомості про Фермерське господарство "Майдебура" як юридичну особу.
З огляду на заяву ОСОБА_1 від 02.12.2019 року, останній просить включити його в склад засновників господарства та при цьому прийняти у вигляді внеску у статутний капітал фермерського господарства належну йому земельну ділянку.
Загальними зборами засновників Фермерського господарства "Майдебура" від 02.12.2019 року вирішено включити в засновники ОСОБА_1 та збільшити статуний капітал даного господарства за рахунок особистих внесків засновників та за рахунок належного засновникам майна, відповідно затвердити нову редакцію статуту господарства.
23.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу частки статуного капіталу Фермерського господарства "Майдебура".
Відповідно до положень про господарську і фінансову діяльність господарства статуту Фермерського господарства "Майдебура" (нова редакція), передбачено, у господарстві створюється статутний капітал в сумі 370 000 грн. Засновники вносять частки до статутного капіталу та володіють частками у статутному капіталі господарства у відповідному співвідношенні: серед інших ОСОБА_1 володіє 3% статутного капіталу, що у грошовому виразі складає 11 100 грн.
Пунктом 6.11.3 даного Статуту передбачено, що частка у статутному капіталі може бути відчужена засновником господарства іншим особам за власним рішенням.
Пунктами 6.12.5 та 6.12.8 Статуту передбачено, що рішення зборів оформляється протоколом, який підписується присутніми на зборах засновниками господарства. Протокол також може бути підписаний обраними головою та секретарем зборів. Рішення загальних зборів є обов`язковими для виконання головою господарства, усіма членами та засновниками господарства.
Представник позивача обгрунтовуючи свої позовні вимоги вказує на те, що заяву про вихід зі складу засновників (учасників) не подавав, договір про відчуження корпоративних прав між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладався. Рішення про виключення засновників прийнято на загальних зборах учасників без участі самих учасників, а одноособово ОСОБА_2 .
При цьому представник позивача з урахуванням позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 06.07.2022 року, справа № 372/3737/19, вважає, що акт приймання-передачі від 02.12.2019 року є недійсним з моменту його складання відповідно до п.15 розділу Х ЗК України.
Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 року переглядав спірні правовідносини, які виникли між сторонами щодо укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будинку та земельної ділянки. В даній постанові Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що з моменту укладення договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки право власності відповідача було припинено, а відсутність державної реєстрації покупця майна не відновлює право власності особи, яка відчужила своє майно. Відповідач вдруге відчуживши майно (житловий будинок та земельну ділянку) шляхом його передачі за актами приймання-передачі до статутного капіталу ТОВ "Нонні" 04.09.2019 року, не мала права на таке відчуження, оскільки не була його власником та використала відсутність державної реєстрації права власності на це майно за новим власником на шкоду останньої як набувача цього нерухомого майна, у зв`язку з чим такі правочини, виходячи з положень пункту 6 статті 3, статтей 203,215 ЦК України, підлягають визнанню недійсними.
Отже, Верховний Суд вказуючи, що акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який в свою чергу підтверджує волевиявлення сторін, а також має юридичні наслідки-факт набуття та припинення права власності на нерухоме майно, переглядав спірні правовідносини, які виникли на підставі укладених договорів купівлі-продажу нерухомого майна, та після укладення яких було складено акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду, відповідно до якого особа не будучи власником майна, вдруге здійснила його відчуження.
Крім того, слід зауважити, що в даній справі позивач просив суд визнати недійсними правочини, визнати незаконними та скасувати записи про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, визнати право власності на нерухоме майно та його витребування.
У даних правовідносинах, що виникли між позивачем та Фермерським господарством "Майдебура", з огляду на письмові докази, після включення позивача до засновників фермерського господарства, ним було внесено до статутного капіталу в якості внеску належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, про що складено акт приймання-передачі майна до статутного капіталу, який у відповідності до Закону України "Про нотаріат" посвідчено секретарем Якимівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, за взаємною згодою сторін.
Згідно статтей 19,20 Закону України "Про фермерське господарство" до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.
Майно фермерського господарства належить йому на праві власності.
Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін.
У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом.
Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод.
Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.
Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства.
23.12.2019 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу частки статутного капіталу та на підставі рішення єдиного засновника Фермерського господарства "Майдебура" від 23.12.2019 року затверджено нову редакцію статуту фермерського господарства "Майдебура".
За умовами даного договору засновником ОСОБА_1 було відчужено його частку у статутному капіталі Фермерського господарства "Майдебура", що не заборонено Законом України "Про фермерське господарство" та врегульовано Статутом господарства. А отже, позивач продавши належну йому частку в статутному капіталі вибув із засновників даного господарства.
Представник позивача вказує на те, що акт-приймання передачі майна до статутного капіталу господарства від 02.12.2019 року є недійсним з моменту його складання відповідно до пункту 15 розділу Х ЗК України.
Пунктом 15 розділу Х Земельного кодексу України, в редакції станом на момент виникнення правовідносин, передбачено, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, земель, що перейшли до комунальної власності відповідно до пункту 21 цього розділу або передані до комунальної власності відповідно до статті 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1 цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.
Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Судом встановлено, що після внесення земельної ділянки, належної позивачу до статутного капіталу господарства, земельна ділянка перестала існувати як окремий об`єкт цивільних правовідносин, оскільки земельна ділянка увійшла до складу майна фермерського господарства та належить йому і є власністю всіх його засновників як частка у статутному (складеному) капіталі.
Частка в статутному капіталі є специфічним об`єктом права. Господарство у будь-якій формі створюється шляхом об`єднання його засновників (членів) грошових коштів та /або майна, які належать їм на праві власності. Після передачі внеску у власність фермерського господарства особа втрачає право власності на це конкретне майно, але натомість набуває право власності на еквівалент (рівноцінний замінник) внеску-частку у статутному капіталі.
Аналіз положень Закону України "Про фермерське господарство" свідчить про відсутність в ньому норм, які б розкривали поняття частки в статутному капіталі фермерського господарства, прав, які надаються нею, в тому числі порядок виділяння та продажу частки в статутному капіталі в примусовому порядку.
Майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод, згідно приписів ст. 20 Закону України "Про фермерське господарство", в редакції станом на момент виникнення правовідносин.
Згідно статтей 31,82 ЗК України (в редакції станом на день внесення земельної ділянки позивачем до статутного капіталу) землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.
Юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі:а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу; в) прийняття спадщини; г) виникнення інших підстав, передбачених законом.
Отже, у фермерського господарства право володіння та користування земельною ділянкою, що належала позивачу-засновнику ОСОБА_1 , виникає в силу прямої вказівки закону.
Відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення -це перехід права власності від однієї особи до іншої шляхом укладання різних угод: купівлі-продажу, дарування, пожертви, обміну, ренти, поділу майна, припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно і т. д.
Верховний Суд в постанові від 06.07.2022 року у справі №372/3737/19, на яку посилається представник позивача, вказав, що згідно з частинами першою-четвертою статті 202 ЦК України правочин-це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який в свою чергу підтверджує волевиявлення сторін, а також має юридичні наслідки-факт набуття та припинення права власності на нерухоме майно. Отже, двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін зазначеного двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків, а тому оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 ЦК України), є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні статті 16 ЦК України.
Тобто, з урахуванням даної правової позиції Верховного Суду, за актом приймання-передачі майна до статутного капіталу Фермерського господарства "Майдебура" ОСОБА_1 набув відповідні права та обов`язки як засновник господарства та отримав натомість частку в статутному капіталі.
А тому, суд вважає, що даний правочин не свідчить про відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення в період заборони відчуження, згідно пункту 15 розділу Х ЗК України. Оскільки відбулося внесення нерухомово майна його власником, за його волі, до статутного капіталу господарства для здійснення господарської діяльності фермерським господарством.
Суд вважає, що акт приймання-передачі підтверджує волевиявлення позивача на внесення належного йому нерухомого майна в статутний капітал для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до Статуту ФГ "Майдебура" майно господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу господарства, передаються йому на визначений в статуті термін. Володіння, користування і розпорядження майном господарства здійснюється за взаємною згодою засновників господарства.
Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у володінні членів фермерського господарства, здійснюється фермерським господарством, згідно статті 12 Закону України "Про фермерське господарство".
Тобто, фермерське господарство має право володіння та користування земельними ділянками, що належать його членам, в даному випадку засновникам, на праві приватної власності, під час членства особи у цьому господарстві.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №912/96/21 в якій було переглянуто правовідносини щодо витребування майна фермерського господарства, а саме цілісного майнового комплексу, Верховний Суд вказав, що частка у статутному капіталі фермерського господарства не входить до складу цілісного майнового комплексу, адже не належить фермерському господарству, а є власністю його членів.
З огляду на матеріали справи, суд дійшов висновку, що між сторонами не було укладено правочину за умовами якого відбулося відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а тому відсутні підстави для застосування наслідків нікчемного правочину шляхом витребування з ФГ "Майдебура" на користь позивача земельних ділянок які утворилися шляхом поділу належної йому земельної ділянки, адже укладаючи акт приймання-передачі сторони маючи волевиявлення на набуття відповідних прав та обов`язків, за взаємною згодою підписали акт приймання-передачі належного позивачу майна у вигляді внесення частки до статутного капіталу.
Крім того, позивач будучи включеним до засновників фермерського господарства досяг бажаного для себе результату. Укладаючи договір купівлі-продажу частки статутного капіталу, позивачем отримано вартість його частки у грошовому виразі, за погодженням такої суми за згодою сторін даного договору. Тобто, позивач здійснив відчуження частки належної йому у статутному капіталі, що передбачено як Статутом фермерського господарства так і приписами Закону України "Про фермерське господарство".
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем не зазначено в який спосіб порушено його права та інтерес у зв`язку із добровільним внесенням належної йому на праві приватної власності земельної ділянки до статутного капіталу господарства, з метою здійснення господарської діяльності та отримання прибутку.
А тому, позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Слід зазначити, що позивач оспорює дійсність правочину з моменту його укладення щодо належної йому земельної ділянки, тобто даний спір про право цивільне, а тому не є корпоративним, як вказує представник відповідача.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 258, 263-265, 273 ЦПК України,
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Фермерське господарство "Майдебура", ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємст і організацій 22226911, місцезнаходження:с. Леніна (п) Маловисківського району Кіровоградської області.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Колос", ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємст і організацій 30800125, місцезнаходження: с. Гаївка (з) Маловисківського району Кіровоградської області.
Суддя Т.В. Кавун