Справа № 461/333/23 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1170/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

за участю секретаря: Гай О.О.

розглянувши увідкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 березня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 170 942,59 грн.

Позов обгунтовувало тим, що 16.11.2020 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ГКД-45034.1. Згідно кредитного договору який погодили сторони, банк зобов`язався відкрити відновалювальну кредитну лінію, в межах котрої надав кредити (Транші), а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі. Рішення щодо надання кредитних коштів приймається за кожним траншем окремо. Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого траншу, становить 60 місяців. За користування траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, що на момент підписання договору становила 19,5 % річних, а плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5 % річних від початкової суми кожного траншу. Відповідач виявив власне волевиявлення на отримання траншу за кредитним договором шляхом надсилання із власного абонентського номера телефону СМС-повідомлення, що підтверджується засвідченою копією Реєстру СМС-повідомлень за березень 2021 року. В позові зазначено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, видавши відповідачу 02.09.2021 в рамках кредитного договору транш за номером №G02.10701.008613363 у розмірі 139958 грн. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого, станом на 22.12.2022, утворилась заборгованість в розмірі 170942,59 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 139 452,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 189,56 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що наведені факти не внесення відповідних сум платежів та безпосередньо розрахунку суми боргу станом на подання заяви банком (позивачем) та на дату винесення рішення судом першої інстанції не відповідають дійсності та обставинам справи, що в свою чергу, призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Так як, апелянтом були сплачені суми у розмірі 8 000 грн - 30.11.2022 та 8 000 грн - 26.12.2022, що підтверджується виписками з мобільних додатків Приватбанку та Монобанку. Відтак, банк надав суду недостовірні докази щодо суми кредиту та її заборгованості по оплаті платежів. Окрім того, апелянтом були сплачені суми: у розмірі 15 000 грн - 20.02.2023, у розмірі 16 000 грн - 05.01.2023, у розмірі 11 000 грн - 21.01.2023. Вважає, що при обрахунку заборгованості за кредитом судом не враховані суми, які були самостійно сплачені апелянтом протягом жовтня 2022 - лютого 2023 року на суму 58 000 грн. Відповідно до задоволення позовних про стягнення коштів підлягала сума за розрахунком у розмірі 81 452,04 грн (139 452, 04 грн - 58 000 грн = 81 452,04 грн). Таким чином, на думку апелянта, оскаржуване рішення підлягає до скасування в частині задоволеної суми заборгованості за кредитним договором.

Просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог на суму 139 452, 04 грн скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 81 452,04 грн.

АТ «Ідея Банк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу задовольнити частково, стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача на користь позивача у сумі 128 942,59 грн.

24.05.2023 АТ «Ідея Банк» подало заяву про відмову від частини позовних вимог. Проте, як вбачаєтсья із змісту поданої заява, позивач фактично звернувся із заявою про зменшення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. За таких обставин, така заява до задоволення не підлягає.

У засідання суду апеляційної інстанції особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 16.11.2020 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ГКД-45034.1.

Згідно Кредитного договору його сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (Транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим Договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки (терміни), що передбачені цим Договором та діючими Тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн, включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів банком приймається за кожним Траншем окремо та зобов`язання банку щодо надання траншів в рамках цього договору є відкличними.

Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого Траншу, який надається клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п. 1.2. Кредитного договору).

У відповідності до п.1.4. Кредитного договору за користування Траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на маржу банку (15%), що на момент підписання Кредитного договору становить 19,5% річних, а також плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі.

02.09.2021 в рамках Кредитного договору було видано транш за номером №G02.10701.008613363 у розмірі 139958 (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень 00 копійок) (надалі по тексту - Транш), підтвердженням чого є належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів, що додаються. Одночасно з видачею Траншу відповідачу було надіслано Графік щомісячних платежів за Траншем.

Вказане узгоджується із п. 1.3. Кредитного договору, за яким у день надання Траншу банк передає особисто позичальнику або надсилає поштою рекомендованим листом, а позичальник надає згоду на отримання у такий спосіб, Графіка щомісячних платежів за Траншем далі - «Графік щомісячних платежів» та не пізніше наступного банківського дня здійснює переказ Траншу з позичкового рахунку на банківський поточний рахунок позичальника, надалі по тексту - «БПР» за винятком коштів в сумі страхового платежу, які банк за розпорядженням позичальника переказує на рахунок страховика в порядку п. 1.5. Договору.

Власне волевиявлення на отримання Траншу за Кредитним договором відповідач висловив шляхом надсилання із власного Абонентського номера телефону СМС-повідомлення на номер НОМЕР_1 , що узгоджується із п. 1.8. Кредитного договору, за яким позичальник заявляє про виконання банком в повному обсязі вимог щодо інформування позичальника, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», підтверджує своє волевиявлення щодо отримання кредиту та укладає Кредитний договір в один із наступних способів, зокрема: шляхом скерування з абонентського номера телефону, вказаного в Розділі 3 даного Договору ), коду, отриманого за допомогою СМС-повідомлення згідно п.п. 4 п. 1.7., на номер 3553.

На підтвердження викладеного надається належним чином засвідчена копія Реєстру CMC-повідомлень за березень 2021 року, оформленого на виконання Договору надання послуг №01/15082016, укладеного 15.08.2016 між позивачем та ТОВ «МОБАЙЛ ДІВЕЛОПМЕНТ», згідно котрого обслуговується вище вказаний короткий номер 3553, визначений додатком №2 до вказаного Договору.

Під №85 у вище вказаному Реєстрі CMC-повідомлень наявне СМС-повідомлення банку із проханням підтвердити власне волевиявлення на отримання Траншу, адресоване на абонентський номер телефону відповідача: НОМЕР_2 , та отриману від відповідача відповідь із зазначеним у ній кодом, із раніше отриманого СМС-повідомлення банку.

Відповідно до п. 1.9. Кредитного договору здійснення позичальником операцій у порядку п. 1.8. цього Договору вважаються його згодою на отримання Траншу в рамках та на умовах цього Договору та кошти автоматично перераховуються на картковий рахунок позичальника.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 22.12.2022 становить 170942,59 грн та складається із наступного: основний борг 120540,91 грн, прострочений борг 1708,71 грн, прострочені проценти 8788,92 грн, строкові проценти 8413,5 грн. При цьому, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено нараховану плату за обслуговування кредиту у розмірі 17494,75 грн, прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 13995,8 грн.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_3 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_4 ) та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 22.12.2022.

03.11.2022 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальнее настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону.

Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , в якому встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, які не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована плата за обслуговування кредиту у розмірі 17494,75 грн та прострочена плата за обслуговування кредиту у розмірі 13995,80 грн не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 139 452,04 грн (170942,59 грн (загальна заборгованість) 17494,75 грн (нарахована плата за обслуговування кредиту), 13995,80 грн (прострочена плата за обслуговування кредиту) = 139 452,04 грн).

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем 30.11.2022 була здійснена оплата за кредитним договором №G02.10701.008613363 від 02.09.2021 у розмірі 8 000 грн, яка не була зарахована в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки при поданні позовної заяви АТ «Ідея Банк» на підтвердження заборгованості відповідача за кредитним договором було надано виписку по рахунку №G02.10701.008613363 від 02.09.2021, яка відображає суми сплат за Кредитним договором з моменту укладення договору до звернення позивача до суду з позовом. З даної виписки вбачається, що 30.11.2022 відповідачем сплачено 8 000, 00 грн, які були зараховані позивачем, як «оплата кредиту G02.10701.008613363». Тому, заявлена у позовній заяві заборгованість у розмірі включала в себе суму сплати, здійснену 30.11.2022 у розмірі 8 000,00 грн.

Твердження апелянта про те, що 26.12.2022 ОСОБА_1 були сплачені грошові кошти у розмірі 8 000 грн, які не були враховані позивачем при поданні позовної заяви не заслуговують на увагу, оскільки сплачені ОСОБА_1 26.12.2022 кошти в розмірі 8000 грн були сплачені нею за Угодою про відкриття Кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-118-0, а не за кредитним договором № G02.10701.008613363 від 02.09.2021, як це стверджує апелянт.

Доводи апеляційної скарги проте, що у період із січня 2023 року по лютий 2023 року позичальником ОСОБА_1 було сплачено у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №G02.10701.008613363 від 02.09.2021 грошові кошти у розмірі 42000 грн, також не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла станом на 22.12.2022, тому суд підставно стягнув заборгованість, яка була станом саме на 22.12.2022.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 15.12.2023

Головуючий

Судді