Справа № 215/5651/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Камбул М.О. ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні №7» Криворізької міської ради (місцезнаходження за адресою: 50089, м. Кривий Ріг, вул. Маршака, 1А), про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до КНП «Криворізької міської лікарні №7» КМР про стягнення невиплаченої заробітної плати, в якій просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату розмірі 65425,12 грн., та моральну шкоду в розмірі 10000 грн .

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.10.2023 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме відсутні документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до поштового повідомлення ОСОБА_1 04.11.2023 особисто отримала ухвалу про залишення без руху. Станом на 14.12.2023 ухвала про залишення заяви без руху невиконана, позивач зазначенні в ухвалі недоліки не усунула, клопотання про продовження строку для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків не надавала.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним.

З рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення заяви у відповідності до ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права заявника на повторне звернення до суду із заявою.

Також, відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), Верховний Суд виходить з того, що якщо учасник надав суду електронну адресу, зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це передусім покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Оскільки позивач відповідно до ухвали суду від 03.10.2023 не виконала вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, у встановлений судом строк та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у заяві, станом на 14.12.2023, до суду не зверталася, тому згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, матеріали заяви слід вважати неподаними і повернути позивачу.

Одночасно суд роз`яснює, що згідно ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі викладеного і керуючись ст.185, ст.258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні №7» Криворізької міської ради, про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, вважати неподаною та повернути позивачу з документами, що додаються до неї.

Роз`яснити позивачу, що вона не позбавлена права повторного звернення до суду з цією позовною заявою, після усунення обставин, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвалу складено та підписано суддею 14 грудня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя: