ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 грудня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1069/23

Головуючий у першій інстанції - Гагаріна Т. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1304/23 ; № 22-ц/4823/1334/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!»-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 серпня 2023 року (проголошено о 13:00, повний текст складено 14.08.2023) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!» на додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖОІН АП!" про захист прав споживача, стягнення 3% річних, інфляційних втрат за прострочення виконання договору,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила стягнути в солідарному порядку з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ДЖОІН АП!» на її користь кошти за ненадані туристичні послуги у сумі 62 651 грн, 2 169,20 грн - 3% річних від простроченої суми, 19 745,08 грн - інфляційних втрат за прострочення виконання договору та судові витрати, понесені в зв`язку з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 27.01.2022 між нею та ФОП ОСОБА_2 , яка діяла від імені та за дорученням ТОВ «ДЖОІН АП!», було укладено договір на туристичне обслуговування, відповідно до якого ТОВ «ДЖОІН АП!» зобов`язувалося в період часу з 05.03.2022 по 15.03.2022 надати їй та її чоловіку наступні туристичні послуги:

- 05.03.2022 - авіапереліт Київ - Маттала;

- 15.03.2022 - авіапереліт Маттала - Київ;

- розміщення в готелі Ніkkа Tranz by Cinnamon (Шрі Ланка, Маттала);

- трансфер;

- страхування.

Зазначала, що на виконання умов договору нею перераховано повну вартість туристичних послуг на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 двома платежами: 27.01.2022 - 25 340 грн та 18.02.2022 - 58 100 грн.

Указувала, що в установлений договором час туристичні послуги надані не були, при цьому відповідачі не повідомили причини невиконання умов договору, а також настання обставин, що роблять його виконання неможливим.

29 листопада 2022 року, після неодноразових звернень з пропозицією про повернення коштів, ОСОБА_2 повернула частину сплаченої суми 20 789 грн.

24 січня 2023 року ТОВ «ДЖОІН АП!» було підтверджено розірвання договору та повідомлено, що кошти за ненадані туристичні послуги повинен повернути відповідач - ФОП ОСОБА_2 , а остання, у відповідь на претензію зазначила, що такий обов`язок покладається на туроператора ТОВ «ДЖОІН АП!».

24 та 28 лютого 2023 року ФОП ОСОБА_2 перераховано кошти ОСОБА_1 на загальну суму 62 602 грн.

Позивачка уважала, що у зв`язку з несвоєчасним поверненням грошових коштів відповідачами, має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, зокрема інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення з 06.03.2022 по 29.11.2022.

24 березня 2023 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій вона зазначила, що до моменту розгляду справи по суті, відповідачами добровільно перераховано кошти за ненадані туристичні послуги у сумі 62 651 грн на її рахунок.

Просила суд стягнути в солідарному порядку з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ДЖОІН АП!» на її користь 2 169,20 грн - 3% річних від простроченої суми, 19 745,08 грн - інфляційних втрат за прострочення виконання договору та судові витрати, понесені в зв`язку з розглядом справи.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.08.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

10 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення, в якій просила вирішити питання про відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу в сумі 14 000 грн.

Додатковим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.08.2023 стягнуто з ТОВ «ДЖОІН АП!» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - 8000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.08.2023 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, стягнути понесені судові витрати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат, натомість відповідачі посилаються на лист ТПП від 28.02.2022, який нібито підтверджує наявність форс-мажорних обставин, як підставу звільнення від відповідальності.

Зазначає, що договором на туристичне обслуговування № 2773461 чітко визначені строки виконання зобов`язання відповідачами, а саме 05.03.2022 є початком строку надання туристичної послуги. Однак відповідачі не приступили до виконання в зазначені строки, а тому з 06.03.2022 зобов`язання вважається простроченим.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.08.2023 - без змін, стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Зазначає, що оскільки туристичні послуги позивачці відповідно до умов договору мав надавати саме туроператор, відповідач ФОП ОСОБА_2 не може нести відповідальність за їх ненадання.

Уважає, що як правильно зазначив суд першої інстанції, саме після закінчення 10-денного строку з дати отримання повідомлення позивача про повернення коштів, тобто з 06.01.2023, слід вважати, що відповідач ТОВ «ДЖОІН АП!» прострочив зобов`язання.

Звертає увагу на те, що ТОВ «ДЖОІН АП!» здійснював повернення коштів не напряму туристу, а через турагента, що підтверджується копіями листів на взаємозалік від 28.11.2022 та від 20.02.2023, а також копіями відповідних платіжних документів.

Указує, що Верховний Суд у своїй постанові від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 зазначив, що існування форс-мажорних обставин щодо порушення невиконання зобов`язань може доводитися будь-якими доказами. Наголошує, що така обставина як повномасштабне вторгнення РФ на територію України є загальновідомою, а тому є форс-мажорною.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ТОВ «ДЖОІН АП!» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану, безпідставну.

Уважає доводи позивачки про відсутність форс-мажорних обставин необґрунтованими. Наявність воєнного стану та ведення на території України бойових дій - є загальновідомим фактом.

Зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано, що туроператором не допущено порушення своїх договірних зобов`язань перед позивачкою та не порушено її права на повернення коштів, не вчинено жодних дій щодо невизнання або оспорювання цього права, оскільки туроператором повернуто кошти за тур на рахунок турагента тоді, коли від останнього надійшла заява відповідно до умов взаємовідносин туроператора та турагента.

В апеляційній скарзі ТОВ «ДЖОІН АП!» просить додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.08.2023 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на його необ`єктивність, необґрунтованість та грубе порушення норм матеріального та процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ТОВ «ДЖОІН АП!» перераховувало кошти на банківський рахунок позивача, чи будь-які інші докази, які б свідчили про повернення коштів саме ТОВ «ДЖОІН АП!».

Звертає увагу на те, що позивачкою не надано договір про надання правової допомоги, укладений між нею та адвокатом.

Зазначає, що у розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу не вказано в якій справі, в якому суді і в які дати адвокатом надавалася правнича допомога, тобто неможливо ідентифікувати, в якій справі адвокат представляв інтереси позивача.

Указує на відсутність первинного документу про оплату та прийняття робіт, так як позивачкою надано лише «товарний чек», який не може вважатися розрахунковим документом у розумінні норм ЦПК України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вислухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, доводи, викладені у відзивах на апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо оскарження рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.08.2023.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення з 06.03.2022 по 29.11.2022, суд першої інстанції виходив з того, що обставина, в результаті якої не відбувся оплачений позивачем тур (введення воєнного стану на території України), є такою, що не залежить ні від позивача, ні від відповідача (тобто сторін Договору) та відноситься до форс-мажорної.

Однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 27.01.2022 між ФОП ОСОБА_2 , що діяла від імені та за дорученням ТОВ «Join Up» (туроператор) і ОСОБА_3 (турист) укладено договір на туристичне обслуговування №2773461, відповідно до якого туроператор за плату зобов`язувався забезпечити надання туристу комплексу туристичних послуг (авіапереліт Київ-Маттала-Київ, розміщення в готелі, харчування, трансфер, страхування) в період з 05.03.2022 по 15.03.2022, а турист - прийняти ці послуги та оплатити їх на умовах цього договору (том 1 а.с.11-13).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрована як ФОП, одним з видів діяльності якої є діяльність туристичних агентств (том 1 а.с. 61).

На виконання умов договору №2773461, позивачка сплатила двома платежами 27.01.2022 та 18.02.2022 на рахунок ФОП ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 83 440 грн, що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 27.01.2022, № 0.0..1 від 18.02.2022 (том 1 а.с. 14-15).

Сплачені позивачкою на виконання договору кошти (за виключенням суми комісії турагента) були перераховані ФОП ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «ДЖОІН АП!»: 25 340 грн - відповідно до платіжної інструкції № 799 від 27.01.2022 та 46 837,67 грн - відповідно до платіжної інструкції № 837 від 18.02.2022 (том 1 а.с. 69-70).

Туроператор ТОВ «ДЖОІН АП!» умови договору не виконав, не забезпечив туристу ОСОБА_1 комплекс туристичних послуг у період з 05.03.2022 по 15.03.2022.

13 грудня 2022 року ОСОБА_1 надіслано ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ДЖОІН АП!» повідомлення про розірвання договору №2773461 від 27.01.2022, в якому позивачка зазначала, що туристична поїздка не відбулася у зв`язку із запровадженням на території України військового положення, а запропоновані туристичним агентом умови на заміну попередньої туристичної поїздки не влаштовують у зв`язку із втратою інтересу до цієї подорожі. Повідомила про розірвання договору в односторонньому порядку (том 1 а.с. 31, 33, 34).

Цієї ж дати ОСОБА_1 звернулася до ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ДЖОІН АП!» з вимогою щодо повернення коштів за договором №2773461 від 27.01.2022 у сумі 62 601 грн (том 1 а.с. 32-34).

Зазначені вище повідомлення про розірвання договору та вимогу щодо повернення коштів ФОП ОСОБА_2 отримала 16.12.2022, ТОВ «ДЖОІН АП!» - 26.12.2022, що підтверджується скріншотом повідомлення про доставку з Ukrposhta (том 1 а.с. 39).

16 січня 2023 року ОСОБА_1 повторно направила ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ДЖОІН АП!» повідомлення про розірвання договору №2773461 від 27.01.2022 та вимогу щодо повернення коштів за договором №2773461 від 27.01.2022 (том 1 а.с. 35-38).

24 січня 2023 року ТОВ «ДЖОІН АП!» надало відповідь на вимогу ОСОБА_1 № 2023/24/01-28288, де повідомило, що грошові кошти проставлені до повернення, повернення грошових коштів буде здійснене на рахунок, з якого вони були відправлені, в даному випадку на рахунок туристичного агента ФОП ОСОБА_2 . У зв`язку з чим, для отримання коштів необхідно звернутися до турагента з листом на повернення коштів. Договір на туристичне обслуговування вважається розірваним (том 1 а.с. 41).

02 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ФОП ОСОБА_2 із претензією, в якій просила протягом 5 календарних днів з моменту отримання претензії, перерахувати на її банківський рахунок кошти за ненадані туристичні послуги в сумі 62 651 грн, 2 169,20 грн - 3% річних від простроченої суми та 19745,08 грн інфляційних втрат. Повідомила, що у разі незадоволення даної претензії у встановлені строки, буде вимушена звертатися до суду з відповідним позовом про захист порушеного права (том 1 а.с. 42).

07 лютого 2023 року ФОП ОСОБА_2 у відповідь на претензію повідомила позивачку, що невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин. Зазначала, що ФОП ОСОБА_2 - турагент не несе матеріальної відповідальності перед туристом за невиконання або неналежне виконання умов Договору про туристичне обслуговування №2773461 від 27.01.2023, рекомендувала звернутися із вимогами безпосередньо до туроператора (том 1 а.с. 43).

Як вбачається з копії платіжної інструкції № 877 від 29.11.2022 ФОП ОСОБА_2 перераховано на ім`я ОСОБА_4 суму 20 839,00 грн, призначення платежу: повернення за ненадані туристичні послуги, які були сплачені від 27.01.2022 п/д @2PL412311 і від 18.02.2022 п/р @2PL074824 заявка 2773461 без ПДВ (том 1 а.с. 18, 71).

24 лютого 2023 року ФОП ОСОБА_2 перераховано на рахунок ОСОБА_1 10 000 грн, призначення платежу: повернення за ненадані туристичні послуги, які були сплачені від 27.01.2022 п/д @2PL412311 і від 18.02.2022 п/р @2PL074824 заявка 2773461 без ПДВ, що підтверджується копією платіжної інструкції №881 (том 1 а.с. 72).

Згідно копії платіжної інструкції № від 27.02.2023 ТОВ «ДЖОІН АП!» перераховано ФОП ОСОБА_2 52 177,67 грн з призначенням платежу: повернення надлишкових коштів за турпослуги №2773461 згідно листа б/н від 21.02.2023 (том 1 а.с. 73).

Копією платіжної інструкції №882 від 28.02.2023 підтверджується перерахування ФОП ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 52 602,00 грн з призначенням платежу: повернення за ненадані туристичні послуги, які були сплачені від 27.01.2022 п/д @2PL412311 і від 18.02.2022 п/р @2PL074824 заявка 2773461 без ПДВ (т. 1 а.с. 74).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

До договору про туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання, в тому числі, підлягають застосуванню положення ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про туризм».

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про туризм" визначено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

За приписами ч. 2-4 статті 20 Закону України «Про туризм» до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору:

1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування;

2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту);

3) готелі та інші засоби тимчасового розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування;

4) види і способи забезпечення харчування;

5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв`язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи;

6) програма туристичного обслуговування;

7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту;

8) інші суб`єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту;

9) страховик, що здійснює обов`язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг;

10) правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там;

11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати;

12) форма розрахунку.

Відповідно до ч. 13-15 статті 20 Закону України «Про туризм» договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг.

Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом.

Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом частин 1 та 2 статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Правовідносини у туристичній діяльності опосередковуються не лише договорами між споживачем та туристичним агентом, договорами про туристичне обслуговування між споживачем та туристичним оператором. Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також Законом України «Про туризм». У разі укладення договору між туроператором та турагентом на реалізацію туристичного продукту (агентський договір) до такого договору застосовуються загальні положення про агентський договір, закріплені главою 31 ГК України.

Між туроператором як особою, що створює туристичний продукт, та турагентом як особою, що такий продукт реалізує, можуть укладатися й інші договори - комісії, доручення тощо, однак характерною ознакою таких договорів є те, що туристичний агент діє від імені та/або в інтересах туроператора з питань продажу туристичного продукту. Такими договорами можуть бути закріплені певні особливості відповідальності суб`єктів туристичної діяльності у разі неналежного виконання зобов`язань за агентським (чи іншим) договором.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 643/6064/15.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 24.01.2021 між ФОП ОСОБА_2 (Турагент) та ТОВ «ДЖОІН АП!» (Туроператор) укладено Договір публічної оферти на реалізацію Турпродукту №12794 шляхом приєднання (агентський договір) (а.с. 100-105), що не оспорюється.

Відповідно до п. 1 агентського договору Турагент представляє інтереси Туроператора на умовах, визначених цим договором на території України.

Згідно із п. 3.3.1 Турагент зобов`язаний надавати послуги з реалізації Турпродукту туристу шляхом укладення договору на туристичне обслуговування від імені, під контролем та в інтересах Туроператора.

Таким чином, при укладенні договору на туристичне обслуговування №2773461 з позивачем ФОП ОСОБА_2 (Турагент) діяла від імені та за дорученням ТОВ «ДЖОІН АП!» (Туроператор).

Відповідно до п. 1 договору №2773461 Туроператор, відповідно до заявки, поданої Туристом Турагенту в усній або письмовій формі за плату зобов`язується забезпечити надання Туристу комплексу туристичних послуг, а Турист зобов`язується прийняти ці послуги і оплатити їх на умовах цього договору.

Зважаючи на те, що Туроператор ТОВ «ДЖОІН АП!» не забезпечив туриста ОСОБА_1 комплексом туристичних послуг за договором на туристичне обслуговування №2773461, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме Туроператор - ТОВ «ДЖОІН АП!» повинен нести відповідальність за ненадані туристичні послуги, та відмовив у задоволенні позовних вимог до ФОП ОСОБА_2 як до неналежного відповідача.

Доводи відзиву ТОВ «ДЖОІН АП!» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 про те, що в даному випадку саме через несвоєчасне виконання ФОП ОСОБА_2 своїх зобов`язань виникла ситуація, через яку позивач отримала кошти за скасований тур лише 28.02.2023 не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеними нормами права, відповідно до яких відповідальність лежить саме на туроператорі, яким в даному випадку виступає ТОВ «ДЖОІН АП!».

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку чи непереборної сили.

Водночас, статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Верховний Суд України у постанові від 12.04.2017 у справі №3-1462гс16 зауважив, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 617 ЦК України встановлює загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили, у той час як норми статті 625 ЦК України, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

За таких умов Верховний Суд України дійшов висновку, що порушення відповідачем умов договору є підставою для нарахування визначених ст. 625 ЦК платежів, а наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22 зазначив, що за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (ст.607 ЦК) або відсутність вини (статті 614, 617 ЦК чи ст. 218 ГК). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №910/4926/19, від 30.03.2020 у справі №910/3011/19, від 12.04.2017 у справі №913/869/14.

За викладених обставин висновок суду першої інстанції про настання форс-мажорних обставин, а саме введення воєнного стану на території України, як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України, є помилковим. Наявність форс-мажорних обставин, яка при цьому має бути доведена, не передбачає звільнення боржника від сплати інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, завданих його простроченням.

З огляду на викладене, районний суд хибно послався на п. 7.1 Договору на туристичне обслуговування №2773461 від 27.01.2022, яким сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених Договором, при виникненні форс-мажорних обставин, оскільки ч. 2 ст. 625 ЦК - це не санкція, а спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до оплати кредиторові.

Таким чином, суд першої інстанції помилково відмовив ОСОБА_1 у стягненні на її користь інфляційних втрат та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України.

Оскільки зобов`язання за договором мало бути виконане 05.03.2022, то першим днем прострочення уважається 06.03.2022. Останнім днем позивачка визначила 30.01.2023 (повністю кошти повернуті відповідачем - 28.02.2023). Таким чином, розрахунковий період з 06.03.2022 по 30.01.2023.

Сума заборгованості становить з 06.03.2022 - 83 440 грн, а з 29.11.2022 (з урахуванням часткового погашення заборгованості) - 62 651 грн.

Сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню на користь позивачки розраховується за формулою: (сума боргу х сукупний індекс інфляції)/ 100% - сума боргу.

З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції, за період з березня 2022 року по листопад 2022 року він становить: 104,5% х 103,10% х 102,70% х 103,10% х 100,70% х 101,10% х 101,90% х 102,50 % х 100,70% = 122,155%. Інфляційні втрати за період з березня 2022 року по листопад 2022 року становлять: 83 440 грн х122,155%/100 %- 83 440 грн = 18 486,36 грн.

Сукупний індекс інфляції з грудня 2022 року по січень 2023 року становить: 100,70% х 101,30 % = 102,009 %. Інфляційні втрати з грудня 2022 року по січень 2023 року становлять: 102,009% х 62 651 грн / 100% - 62 651 грн = 1 258,72 грн.

Таким чином, сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з ТОВ «ДЖОІН АП!» на користь ОСОБА_1 , становить 19 745, 08 грн (18 486,36 грн + 1 258,72 грн).

Вираховуємо 3 % річних за формулою: сума боргу х 3% річних / 100% х кількість днів / кількість днів у році.

За період з 06.03.2022 по 29.11.2022 3% річних становить: 83 440 грн х 3% річних / 100% х 269 / 365 = 1 844,80 грн.

За період з 29.11.2022 по 30.01.2023 3% річних становить: 62651 грн х 3% річних / 100% х 63 / 365 = 324,40 грн.

Таким чином сума 3% річних, що підлягає стягненню з ТОВ «ДЖОІН АП!» на користь ОСОБА_1 , становить 2 169,20 грн (1 844,80 грн + 324,40 грн).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.08.2023 підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ДЖОІН АП!» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Щодо оскарження додаткового рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.08.2023.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що витрати, які понесла ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, підтверджені належними та допустимими доказами та, врахувавши при цьому критерії оцінки співмірності цих витрат, дійшов висновку про їх часткове відшкодування у розмірі 8 000 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Як зазначалось вище, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснював адвокат Васюк Д.Г. на підставі Договору про надання правової допомоги № 73/23 від 31.01.2023 (том 1 а.с. 45) та ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1046525 від 31.01.2023 (том 1 а.с. 46).

Згідно п. 1.5 Договору про надання правової допомоги № 73/23 від 31.01.2023 (далі Договір) адвокат має право:

- звертатися до суду з позовними заявами, збільшувати або зменшувати позовні вимоги, в порядку встановленому законом змінити предмет або підставу позову, робити уточнення позовних вимог, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях в тому числі за відсутності клієнта, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань , доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Договір набирає чинності з моменту його підписання, термін дії Договору дванадцять місяців (п. 3.1 Договору).

Згідно Розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу по Договору № 73/23 від 31.01.2023 адвокатом Васюк Д.Г. згідно договору про надання правової допомоги № 73/23 від 31.01.2023 надано правничу допомогу фізичній особі - ОСОБА_1 , наступного характеру:

- попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин - 500 грн;

- складання позовної заяви - 6 000 грн;

- участь у судових засіданнях (4*1500) - 6 000 грн;

- складання інших процесуальних документів (заяви, клопотання тощо) - 1500 грн. Всього 14 000 грн.

У Розрахунку також зазначено, що кошти в сумі 14 000 грн оплатив Клієнт - ОСОБА_1 , кошти в сумі 14 000 грн отримав Адвокат - Васюк Д.Г. (том 1 а.с. 175).

Також, на підтвердження оплати надано товарний чек № 73/23 підтверджено, що Васюку Д.Г. сплачено 14 000 грн за надання правничої допомоги за договором № 73/23 від 31.01.2023 (том 1 а.с. 174).

Аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката у даній справі та надані на його підтвердження належні, допустимі та достатні докази, врахувавши заперечення представників відповідачів, складність справи, принципи співмірності та розумності таких витрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх часткове відшкодування у розмірі 8 000 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу саме за рахунок ТОВ «ДЖОІН АП!», оскільки останній є належним відповідачем у даній справі.

Посилання ТОВ «ДЖОІН АП!» на те, що судом відмовлено у задоволенні позову, а тому судові витрати покладаються на позивача не заслуговують на увагу, так як апеляційним судом скасовано рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.08.2023 та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволено.

Доводи апеляційної скарги про ненадання Договору про надання правової допомоги спростовуються матеріалами справи, такий договір міститься на аркуші справи 45 у томі 1, повторне направлення його при поданні заяви про винесення додаткового рішення не є необхідним.

Так само, не беруться до уваги і посилання заявника на те, що у розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу не вказано в якій справі, в якому суді і в які дати адвокатом надавалася правнича допомога, тобто неможливо ідентифікувати, в якій справі адвокат представляв інтереси позивача, так як в розрахунку зазначено, що він здійснюється по Договору №73/23 від 31.01.2023, який укладено між Васюком Д.Г. та ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №727/4597/19 де зазначено, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

А тому, як випливає з вищевикладеної позиції Верховного Суду, видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, в тому числі і товарний чек, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на відсутність розрахункового документу про оплату та прийняття робіт, та надання позивачкою лише «товарного чеку», не є слушними.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги ТОВ «ДЖОІН АП!» правильності висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим, згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу ТОВ «ДЖОІН АП!» на додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2023 року слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ДЖОІН АП!» задоволено, судовий збір при подані позову до суду першої інстанції ОСОБА_1 не сплачувала, то з відповідача ТОВ «ДЖОІН АП!» необхідно стягнути на користь держави 1 073,60 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, а на користь позивача ОСОБА_1 - 1 610,40 грн судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції (том 1 а.с.227).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_2 просить вирішити питання розподілу судових витрат, стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Представництво інтересів ФОП ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції здійснював адвокат Середа Д.А. на підставі договору про надання правничої допомоги № 401/23 від 03.03.2023 (далі по тексту - Договір від 03.03.2023) (том 1 а.с. 78), додаткової угоди № 2 до Договору про надання правничої допомоги № 401/23 від 10.10.2023 (том 2 а.с. 7 зворот) та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1066677 від 06.10.2023 (том 2 а.с. 9).

Згідно п.1.1 Договору від 03.03.2023 адвокат (Середа Д.А.) надає правничу допомогу клієнту (ФОП ОСОБА_2 ) по представництву його інтересів, включаючи оформлення відзивів, заперечень, клопотань по цивільній справі № 740/1069/23 за позовом ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «ДЖОІН АП!» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором про туристичне обслуговування.

Для виконання цього договору Клієнт надає Адвокату наступні повноваження: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, заперечувати проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з журналом судового засідання, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, визнати позов повністю або частково, пред`явити зустрічний позов, укласти мирову угоду, а також підписувати і подавати від імені клієнта будь-які процесуальні документи в тому числі позовні заяви та відзиви на позовні заяви (п. 2.1 Договору від 03.03.2023).

Клієнт, зокрема, зобов`язується сплатити гонорар шляхом 100% передоплати, який обумовлений Додатковою угодою до цього договору, та фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом угоди (п. 3 Договору від 03.03.2023).

Відповідно до п. 4.1 Договору від 03.03.2023 отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги клієнту відбувається у формі гонорару, обумовленого договором та додатковою угодою. Право адвоката на отримання невнесеного або невнесеного в повному розмірі гонорару не залежить від результату виконання доручення, якщо інше не передбачене договором про надання правової допомоги.

Даний договір та додаткова угода до нього набирають чинності з моменту його підписання адвокатом та клієнтом. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або розірвання договору (п. 5 Договору від 03.03.2023).

Згідно п. 1 додаткової угоди № 2 до Договору про надання правничої допомоги № 401/23 від 03.03.2023 від 10.10.2023 (том 2 а.с. 7 зворот) дана угода регулює фінансові відносини між адвокатом і клієнтом у відповідності до положень глав 3 і 4 Договору від 03.03.2023 і є невід`ємною частиною цього договору.

За надання професійної правничої допомоги в Чернігівському апеляційному суді в цивільній справі № 740/1069/23 за позовом ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «ДЖОІН АП!» про захист прав споживачів (стягнення 3% річних та інфляційних втрат) відповідно до Договору та додаткової угоди, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі (у процентному відношенні від ціни позову) без ПДВ у розмірі 6 000 грн шляхом повної передплати під час підписання Договору про надання правничої допомоги (п. 2 Додаткової угоди № 2).

Згідно розрахунку вартості наданої професійної правничої допомоги від 12.10.2023 розрахунок гонорару за надану правничу допомогу з урахуванням Рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 № 119 складає:

- ознайомлення, правовий аналіз документів - матеріалів апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.08.2023 у справі за позовом ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «ДЖОІН АП!» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором на туристичне обслуговування (стягнення 3% річних та інфляційних втрат) (справа № 740/1069/23) - 1 год - 1000 грн;

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_6 (складання, оформлення та надіслання копій учасникам) на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.08.2023 у справі за позовом ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «ДЖОІН АП!» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором на туристичне обслуговування (стягнення 3% річних та інфляційних втрат) (справа № 740/1069/23) - 6 год - 5000 грн.

Всього: 7 год - 6000 грн (том 2 а.с. 8).

Згідно із копією квитанції до прибуткового касового ордера № 401/23/2 від 10.10.2023 адвокатом Середою Д.А. прийнято від ФОП ОСОБА_2 на підставі додаткової угоди № 2 від 10.10.2023 до договору № 401/23 від 03.03.2023 6 000 грн (том 2 а.с. 7).

Отже, аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката у даній справі та надані на його підтвердження належні, допустимі та достатні докази, у законодавчо встановлені спосіб та строки колегія суддів вважає, що вказані витрати є документально підтвердженими, були понесені фактично, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатом у наданих документах.

З огляду на зазначене, враховуючи принципи та критерії співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, а також відсутність заперечень та клопотань з боку позивачки щодо розміру судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви представника відповідача ФОП ОСОБА_7 - адвоката Середи Д.А. у повному обсязі та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 000 грн у відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу адвоката в апеляційному суді.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 серпня 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 серпня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання договору - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання договору - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!» (місце знаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 201-203, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) інфляційні втрати у розмірі 19 745 (дев`ятнадцять тисяч сімсот сорок п`ять) грн 08 коп, три відсотки річних у розмірі 2 169 (дві тисячі шістдесят дев`ять) грн 20 коп., 1 610 (одну тисячу шістсот десять) грн 40 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, а всього 23 524 (двадцять три тисячі п`ятсот двадцять чотири) грн 68 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!» (місце знаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 201-203, ) на користь держави 1 073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 6 000 (шість тисяч) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!» на додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2023 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко