Справа № 523/4249/21
Провадження №2/523/2200/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

секретар судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області ( ), про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивований тим, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина постійно проживає та знаходився на утриманні позивача, в свою чергу відповідач інтересами дитини не переймається, проявляє до дитини психологічне насилля, син наляканий та боїться спілкуватися з батьком. Остання їх зустріч була в 2017 році, а в серпні 2018 року вiдповiдач з`явився до дитячого садочку та налякав дитину після чого позивач була вимушена з дитиною звернутися до лiкарнi та дитина навіть лежала у реанімаційному відділенні.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язкiв, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, при цьому влаштовує сварки та скандали, погрожує, принижує позивача та сина, здійснює психологічний тиск на дитину, внаслідок чого дитина ніколи не запитує про відповідача, спілкуватися з ним не хоче, боiться, що свідчить про свідоме нехтування вiдповiдачем своiх батьківських обов`язків, змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

В матерілах справи наявний відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Паук О.І. в якому останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що відповідачем погашена заборгованість по аліментам, та на даний час ним добросовісно та вчасно виконуються обов`язки, щодо сплати аліментів. Висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необґрунтований. Щодо зазначеної в позовнiй заяві інформації, що відповідач влаштовує сварки, та скандали, пояснив лише не бажанням позивача виконувати вимоги ст. 153 Сімейного кодексу України, а саме: батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На даний час жодних обмежень у відповідача не існує, лише особисте обмеження позивача по цьому питанню. Зазначив, що з метою захисту якнайкращих інтересів дитини є доцільним збереження зав`язків ОСОБА_3 із його батьком ОСОБА_2 , що забезпечить його розвиток у безпечному та стійковому середовищі. (а.с.134-137, Том 1).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 просили задовольнити позовні вимоги в понову обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні позовних вимог . Від третьої особи Красносільської сільської ради Одеської області до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, а також висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5, Том 1).

Згідно висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, у зв`язку з тим, що батько покинув ОСОБА_7 , не піклується його здоров`ям, аліменти не сплачує, подарунків дитині не робить, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпечені своїх дітей, встановлено доцільність позбавлення батьківських прав батька гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.65-66, Том1).

На підтвердження позовних вимоги стороною позивача подані зокрема і :

-Характеристика Красносільського закладу загальної середньої освіти на учня ОСОБА_3 , згідно якої мама ОСОБА_8 бере активну участь у житті школи і класу. Приділяє належну увагу вихованню сина. Завжди на зв`язку з учителем. Під час навчання ОСОБА_7 , батько жодного разу не з`являвся у школі. Батьківські збори не відвідував.(а.с.100, Том1).

-Характеристика з місця проживання на ОСОБА_1 (а.с.101, Том1).

-Медична документація ОСОБА_3 (а.с.103, Том1).

-Довідка про неотримання аліментів видана Першим Суворовським відділом ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якої що ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 у період з 01.03.2022 по 31.08.2022 року згідно з виконавчим листом № 504/3308/19 від 09.10.2019 р. виданого Суворовським районним судом м. Одеси (а.с.105, Том1).

-Довідка видану КНП «ЦПМСД Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області», з якої вбачається, що ОСОБА_9 , 2013 року народження, знаходився на «Д» обліку в КНП «ЦПМСД» Красносільської сільської ради з 2017 року, супроводжує до медичного закладу мати ОСОБА_1 , батько жодного разу не з`являвся (а.с.109, Том1).

-Акт від 24 січня 2022 року складений комісією у складі депутата Красносільскої сільської ради Чередніченко Л.В. та свідків- сусідів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 , 2013 року народження, з 2017 року проживають за адресою: АДРЕСА_1 . З 2017 року ОСОБА_1 виховує сина самостійно, він знаходиться на її повному матеріальному утриманні (а.с.111, Том 1).

В судовому засіданні 03 травня 2023 року допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показання яких стосуються виключно обставин проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 , а не обставин ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

В судовому засіданні досліджений доказ сторони відповідача відеозапис від 31 грудня 2022 року , на підтвердження інтересу відповідача до свого сина.

Обгрунтовуючи позовні вимоги сторона позивача посилається на те, що утриманням та вихованням сина займається тільки позивач, при цьому відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язкiв, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не бере участі в утриманні дитини, не сплачує аліменти, здійснює психологічний тиск на дитину.

Категорично заперечуючи проти задоволення позовних сторона відповідача посилається на те, що саме позивач позбавляє відповідача у спілкуванні з дитиною.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області є недостатньо обґрунтованим та має рекомендаційний характер. Органом опіки та піклування не встановлено, чи була відсутність участі батька в житті дитини постійною або тимчасовою, причини, які відносини мають місце між батьками дитини, та не аргументовано, яким чином позбавлення батьківських прав буде сприяти забезпеченню інтересів дитини, не з`ясовано, чи можливо змінити поведінку батька у кращу сторону іншим чином, ніж позбавлення батьківських прав. (а.с.65-66, Том1).

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Посилання позивача на те, що відповідач майже 6 років не бачив сина (а.с.7, Том 2) не є підставою для його позбавлення батьківських прав, як і несплата аліментів відповідачем протягом 5 місяців - з 01 березня 2022 року по 31 серпня 2022 року.

Консультативний висновок лікаря психолога (а.с.6, Том 1), суд відхиляє, як письмовий доказ відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України.

Та обставина, що на час розгляду справи вихованням і розвитком дитини займається позивач, суд визнає такою, що не свідчать про те, що відповідач умисно нехтує батьківськими обов`язками.

Даючи оцінку показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд зазначає, що вони не підтверджують обставину про ухилення відповідача від виконання свої обов`язків по вихованню дитини.

Отже, позивачем не доведено наявність обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з сином та брати участь в його вихованні. Натомість судом встановлено, що між сторонами існує конфлікт щодо спілкування відповідача з сином.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо позбавлення відповідача батьківських прав, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, зважаючи на відмову у позові, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладає такі на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області ( ), про позбавлення батьківських прав.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22.12.2023 року.

Суддя