ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 635/829/23
Номер провадження 22-ц/818/1927/23

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В, Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Лаєвської М. Л.,

представника Служби у справах дітей Харківської районного державної адміністрації Гузенко В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2023 року в складі судді Лук`яненко С.А. у справі № 635/829/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Харківської районного державної адміністрації, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

У 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Харківської районного державної адміністрації, Міністерство оборони України.

Заява мотивована тим, що в 2002 році вона познайомилася з ОСОБА_3 та з 2011 року вони стали проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 , ОСОБА_3 є біологічним батьком дитини, був присутнім на пологах під час народження дитини, але в актовому записі про народження батька дитини записано відповідно до ст. 135 СК України. ОСОБА_3 визнавав ОСОБА_5 своєю дочкою, виявляв до неї батьківську турботу, матеріально утримував її, займався її вихованням. Дівчинка вважала ОСОБА_3 своїм батьком, його матір знала як свою бабусю. Заінтересована особа дочка ОСОБА_3 від першого шлюбу ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_6 ) визнавала ОСОБА_7 своєю сестрою, всі родичи та знайомі знали, що ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_8 .

Приблизно через п`ять років після народження дочки відносини між нею та ОСОБА_3 погіршились, сім`я розпалась, хоча ОСОБА_3 продовжував надавати дочці матеріальну допомогу, спілкувався з нею.

Після мобілізації ОСОБА_3 загинув під час бойових дій при звільненні ОСОБА_9 .

Встановлення факту батьківства необхідно для захисту інтересів дитини, а саме отримання державної допомоги внаслідок втрати годувальника.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши відомості про батька дитини ОСОБА_3 .

Міністерство оборони України подало заяву про закриття провадження в якому, заперечувало проти встановлення факту батьківства, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 22 березня 2023 року по справі № 290/289/22.

Заінтересованою особою ОСОБА_2 подано до суду нотаріально завірену заяву, за якою вона не заперечує проти встановлення факту батьківства ОСОБА_3 стосовно

ОСОБА_10 особа служба у справах дітей Харківської державної районної адміністрації подано заяву, в якому просила під час ухвалення рішення врахувати інтереси малолітньої дитини.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки селища Руські Тишки Харківського району Харківської області, громадянки України.

Внесено зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчиненого виконавчим комітетом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області за № 13 від 25 квітня 2014 року, зазначивши відомості про батька дитини ОСОБА_3 , громадянин України.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження наведених обставин, факт спорідненості ОСОБА_4 та ОСОБА_3 встановлено генотипоскопічим експертним дослідженням № 36793 від 11січня 2023 року, проведеного Львівським відділенням медико-генетичного центру «МАМА ПАПА», а тому наявні підстави для задоволення заяви.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, апелянт просив рішення суду скасувати та провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як зазначено заявницею, встановлення факту батьківства ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 , необхідно для отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та отримання одноразової грошової допомоги, тобто, у заявниці фактично виник спір, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, а саме Міністерством оборони України, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження.

В судове засідання представник Міністерства оборони України не зявився.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 14 грудня 2023 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

Міністерство оборони України отримано 07 грудня 2023 року (том 1, а.с.239), судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 28 листопада (том 1, а.с. 225);

Шишкіною Д. В., яка діє в інтересах Міністерства оборони України, отримано 01 грудня 2023 року (том 1, а.с.238).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасника справи, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Матеріали справи свідчать, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено ОСОБА_11 та ОСОБА_1 . Відомості про батька ОСОБА_4 записані відповідно до частини 1 статті 315 СК України (а.с. 8, 9).

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (актовий запис № 19, свідоцтво по народження серії НОМЕР_1 , видане 06 грудня 2001 року Русько-Тишківської сільської ради Харківского району) (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 помер в м. Куп`янську Харківського району Харківської області (а.с.10).

Відповідно до висновку генотипоскопічого експертного дослідження № 36793 від 11 січня 2023 року, складеного Львівським відділенням медико-генетичного центру «МАМА ПАПА», ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народжені різними матерями, мають спільного біологічного батька, складає 99, 97 % (а.с. 40- 59).

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною 1 статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною 2 даної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 523/19129/19 (провадження №61-10712св20) та від 17 листопада 2021 року у справі № 214/1816/20 (провадження 61-6397св21), ухвалі від 2 травня 2022 року у справі № 944/2326/21 (провадження № 61-3761ск22).

Зі змісту статті 318 ЦПК України вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення розглядається шляхом подачі заяви, в якій заявник повинен зазначити який факт підлягає встановленню та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

Частиною 2 статті 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, згідно ч.1 ст. 130 СК України, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 статті 135 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов про обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту батьківства.

Щодо доводів Міністерства оборони України про те, що в даній справі вбачається спір про право, то судова колегія вважає їх необґрунтованими.

Вимоги заяви ОСОБА_1 стосуються встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , який загинув під час стримування збройної агресії російської федерації, стосовно їх спільної дочки ОСОБА_4 та внесення змін до актових записів про народження дитини. Встановлення зазначеного факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право, оскільки заявниця не пред`являла вимог про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Після встановлення факту батьківства стосовно дітей, відносно яких цей факт встановлено, пов`язане виникнення майнових прав не лише у вигляді права на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю їхнього батька під час виконання обов`язків військової служби, а й майнових прав щодо спадкування, особистих немайнових прав (як-то право на прізвище батька (стаття 145 СК України), визначення по батькові дитини (стаття 147 СК України).

Також, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що у заявниці наявний спір з іншою особою, яка претендує на отримання одноразової грошової допомоги від держави по втраті годувальника в зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Крім того, апеляційна скарга не містить будь-яких заперечень щодо оцінки судом першої інстанції зібраних доказів у справі у їх сукупності, які підтверджують факт батьківства ОСОБА_3 щодо ОСОБА_4 .

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина