Справа №175/8122/23
Провадження №2-о/175/162/23
У Х В А Л А

Про повернення позову

12 грудня 2023 року сел. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті.

Того ж дня поточного року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказаний позов було розподілено до провадження судді Бойка О.М.

Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року позов було залишено без руху, оскільки він не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України. Позивачу був наданий строк для усунення недоліків.

Так, в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у викладі обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, відсутні відомості про звернення до відповідного державного органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про державну реєстрацію смерті.

Заявник не зазначає у своїй заяві чи отримував він відповідну відмову у реєстрації смерті.

На підставі ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів.

Лише після отримання письмової відмови у здійсненні державної реєстрації факту смерті особи органом державної реєстрації актів цивільного стану можливе звернення до суду для оскарження можливої відмови.

Якщо документ поданий не мовою, якою ведеться судочинство, заявником слід надати його переклад, належним чином оформлений.

Разом з тим заявник не зазначив у своїй заяві усіх можливих та належних заінтересованих осіб.

Додатково, враховуючи місце реєстрації особи, а саме: АДРЕСА_1 , що є непідконтрольною уряду України, то суду необхідно надати довідку, на підтвердження того, що особа заявника ОСОБА_3 є внутрішньо-переміщенною особою та знаходиться на підконтрольній урядові території України, вказати відповідну адресу місцезнаходження.

Тобто, керуючись вищезазначеним заявник ОСОБА_3 мав надати уточнену заяву до якої долучити факт підтвердження звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про державну реєстрацію смерті, залучити усіх належних та відповідних заінтересованих осіб, надати переклад доданих до заяви документів на державну мову, а також надати довідку про те, що особа є внутрішньо-переміщеною особою.

Вказані недоліки перешкоджали вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

04 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ганчева М.А. надала до суду заяву про усунення недоліків.

Зі змісту заяви вбачається, що особа заявника знаходиться на території непідконтрольній уряду України та тимчасово окупованій рф. Це підтверджується доводами представника заявника, що її клієнт не є внутрішньо-переміщенною особою.

З огляду на це, суду не зрозуміло для якої цілі заявнику, який проживає на території окупованій з 2014 року, необхідно встановити факти родинних відносин та факту смерті для здійснення державної реєстрації смерті його двоюрідного діда та бабусі у встановленому законодавством України порядку, якщо на окупованих територіях отриманні внаслідок цих дій не можуть бути чинними.

Також, представник заявника посилається на лист Верховного суду від 22 квітня 2021 року №985/0/208-21, проте у цьому листі також є наступні роз`яснення, а саме те, що даний лист містить посилання на Постанову ВС від 20 грудня 2018 року у справі № 707/1607/16-ц, а якій зазначено, що факт смерті може підтверджуватися лише документами, виданими органами на непідконтрольній території України. Заявник зобов`язаний надати суду також й інші докази, які не отримані від органів тимчасово окупованої території.

Такими доказами можуть бути пояснення свідків, фототаблиці тощо. Розгляд судових справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України повинен відбуватися за загальними правилами здійснення цивільного судочинства з врахуванням окремих винятків, їй притаманних, а отже, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Те саме стосується також і встановлення факту родинних відносин між особами, саме лише ствердження, що хтось є чиїмось родичем не є достатнім для суду.

Також, у зазначеному листі є посилання на використання в процесі доказування документів, виданих (посвідчених) на непідконтрольних територіях.

Постанова Верховного Суду від 12.05.2021 року у справі № 220/1582/20, містить наступне: встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням інформації яка міститься у документах, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.

Постанова Верховного Суду від 07.09.2022 року у справі № 759/5313/21 зазначає, що надана заявником копія «свидетельства о смерти» відповідно до положень статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсною та не створює правових наслідків і не може бути належним доказом при судовому розгляді, не дослідив всі докази, надані заявником, а саме довідку про причини смерті (форма № 106/у), яка видана відділом судмедекспертизи трупів республіканського бюро судово-медичної експертизи Донецької Народної Республіки, не надав належної оцінки доводам заявника, не врахував вік матері заявника та можливість надання заявником інших доказів на підтвердження факту смерті його матері.

Особливо слід зауважити, що при посиланні на певні висновки, Постанови, Пленуми громадянам не слід «виривати» з контексту «вигідну» строку, а слід уважно вивчити весь документ та його зміст.

Враховуючи це, судом встановлено, що ухвала суду про залишення заяви без руху від 15 листопада 2023 року, заявою про усунення недоліків фактично не виконана, а тому підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач (заявник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява (заява) вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач (заявник) не усунув недоліки позовної заяви (заяви) у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник всіх недоліків заяви у встановлений судом строк не усунув, тому суд вважає за необхідне вважати заяву неподаною і разом з доданими до неї документами повернути заявнику.

Керуючись ст. 175, 186 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті вважати не поданою та повернути позивачу.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.М. Бойко