ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 639/1987/21

провадження № 22-ц/818/1423/23

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Тітченко О.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Державний реєстратор Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна, Акціонерне товариство «Сенс Банк», ОСОБА_2 ,

треті особи - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталія Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року у складі судді Рубіжного С.О.,-

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. Апелянт просить ухвалу суду скасувати як постановлену з порушенням норм процесуального права, що призвело до ухвалення неправильного по суті рішення і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скарга обґрунтована тим, що позивач не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Направлення судових повісток на адресу не уповноваженої позивачем належним чином особи не є належним повідомленням. Після лютого 2022 року позивачка не отримувала судових повісток про виклик у судове засідання для розгляду справи.

Заслухавши суддю -доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені між іншими на 17.04.2023 та 22.05.2023 не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином.

Належне повідомлення підтверджується наявними в матеріалах справи поверненими на адресу суду рекомендованими відправленнями з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» які направлялись саме на адресу зазначену позивачкою, а саме: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 233, т. 3 а.с. 5).

Судом були спрямовані судові повістки про виклик позивачки в судові засідання за адресою місця проживання (перебування), зазначеною позивачкою в позовній заяві, однак судова кореспонденція була повернута оператором поштового зв`язку «Укрпошта» до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Верховний суд у постанові від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 дійшов до висновку про те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, які суперечать завданню цивільного судочинства. Суд відповідно до ч.ч.3,4 цієї ж статті зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового розгляду. Ця норма закону повинна дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися як своїми процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

У контексті наведеного суд вбачає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 223 ЦПК України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що останній не цікавиться станом розгляду справи, не з`являється у судові засідання, не надає докази причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством, для належного повідомлення сторони позивача про розгляд справи.

При цьому поважність причин пропуску судових засідань, не має значення, що підтверджується правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження № 61-36375св18), у якій зазначено, що правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. До таких висновків також дійшов ВС у постанові від 25.03.2020 року справа №521/10136/18.

Подачею позовної заяви до суду підтверджується, що ОСОБА_1 була обізнана про наявність в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова спору за її позовом, однак нею не вжито будь-яких заходів для забезпечення явки до суду, не повідомлено суд про зміну місця проживання ( перебування) або зміну засобів зв`язку, не подано клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності. Відомостей про об`єктивну неможливість явки ОСОБА_1 у судові засідання матеріали справи не містять.

При цьому, судова колегія враховує, що особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки у неї є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Крім цього, за власною заявою позивачки вона повідомлялась про час та місце розгляду справи шляхом направлення СМС повідомлень , які були доставлені на зазначений позивачкою у позовній заяві та у заяві про повідомлення шляхом СМС у додатку «Viber» ( т. 1 а.с. 39).

Оскільки доводи апеляційної скарги викладених в ухвалі суду висновків не спростовують та є не обґрунтованими, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. 251, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2023 року.

Головуючий - О.Ю.Тичкова

Судді - О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук