Справа № 464/6087/22 Головуючий у 1 інстанції: Теслюка Д.Ю.,
Провадження № 22-ц/811/1217/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Салата Я.І.

з участю :відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №464/6087/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_2 12.12.2022 звернулась в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем ОСОБА_1 1 березня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №415.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.03.2003 було укладено шлюб з відповідачем ОСОБА_1 . У шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому що через тривалий час після реєстрації шлюбу з`ясувалось, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у відносинах з відповідачем втрачені основи взаємної поваги та любові. Вказує, що тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, в подальшому вчиняти будь-які дії для примирення та збереження сім`ї не має бажання. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу.

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 1 березня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №415.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає його таким, що ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Звертає увагу, що на час подання позовної заяви позивачка перебувала за кордоном. Крім цього, ухвалюючи рішення, суд не врахував інтереси непонолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з ним з 19.11.2022 року та потребує материнського виховання та опіки, психологічної підтримки. Стверджує, що наданий судом строк для примирення був закоротким, з врахуванням того, що позивачка за кордоном, та в цей час син потребував медичної допомоги, тому вся увага була прикута до дитини. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове,яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скарогу не надхлдив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи , законність та обгрунтованість оскаржуваного раішення, апеляційний суд дійшов висновку, що паідстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 1 березня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №415.(а.с.3).

За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,10).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивачки,яка наполягає на розірванні шлюбу.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд зробив правильний висновок про задоволення позову.

Аргументи апеляційної скарги про те, що строк для примирення наданий судом був закоротким, висновків суду про задоволення позову не спростовують.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Судом першої інстанції сторонам надавався строк для примирення, однак за цей час сторони не примирилися, що свідчить про відсутність у позивачки бажання зберігати шлюб.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував інтереси непонолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з відповідачем з 19.11.2022 року та потребує материнського виховання та опіки, психологічної підтримки не впливають на законність рішення про розірвання шлюбу, оскільки розірвання шлюбу не позбавляє позивачку права на виховання та забезпечення дитини, а дитину права на спілкування з обома батьками після розірвання шлюбу .

Крім того, дочка сторін є повнолітньою, а син досяг 17 річного віку, тому відповідно до вимог цивільного законодавства має право вибирати з ким з батьків йому проживати.

Твердження апеляційної скарги про те, що позов поданий під час перебування позивачки за кордоном, суд не приймає до уваги, оскільки такі обставини не позбавляють сторону у справі подати позов через засоби поштового зв`язку, чим і скористалась позивачка, що стверджується поштовим конвертом (а.с.12).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судовий збір оплачений на неправильний рахунок є безпідставним та спростовується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.15).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального та процесуального права, судом правильно встановлено фактичні обставини справи, зокрема, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1 ; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2023 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк