г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2628/22
Номер провадження 2/213/188/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 213/2628/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач в період з 21.11.1996 року по 29.02.2012 року працювала машиністом конвеєру дробильної фабрики № 2 в підприємстві відповідача, де підпадала під вплив шкідливих факторів (пилу), показники яких перевищували нормативні, що стало причиною виникнення у неї хронічного професійного захворювання сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група ОСОБА_2 недостатність другого ступеня. Первинним оглядом МСЕК у 2021 році позивачу було встановлено втрату професійної працездатності 20 % без встановлення інвалідності. При повторному огляді МСЕК у жовтні 2022 року встановлено 40 % втрати працездатності та третю групу інвалідності. Позивач зазначає, що у зв`язку з отриманням хронічного професійного захворювання порушено її нормальні життєві зв`язки, вона відчуває постійний біль у грудях та міжлопатковій ділянці, її часто турбує задишка, запаморочення, кашель, тому вона вимушена уникати оточуючих, через що позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, змушена постійно проходити стаціонарне лікування, що позначається також на її душевному стані. Все це завдає їй моральних страждань. Просить стягнути з ПРАТ «ІНГЗК» на її користь 320 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Процесуальні дії у справі.

02.11.2022 позовна заява надійшла до суду.

07.11.2022 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Заяв та клопотань від сторін не надходило.

В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 21.11.1996 року по 29.02.2012 року працювала в ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» учнем і машиністом конвеєра ДФ, звільнена у зв`язку з переведенням до ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром». Їїстаж роботи в ПРАТ «ІНГЗК» становить 15 років 03 місяці 08 днів, з яких в умовах впливу шкідливих факторів - 15 років 03 місяці 08 днів.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 30.07.2020 року встановлено, що професійне захворювання позивача виникло внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди під час роботи машиністом конвеєра виробничої дільниці шихтовки рудних і нерудних матеріалів (копалень) ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром», де вона підпадала під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Також в акті зазначено, що за період роботи на ПРАТ «ІнГЗК» машиніста конвеєра (учнем) дробильної фабрики підпадала під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони(п.17).

В п.18 Акту «Причина виникнення професійного захворювання (отруєння)» позивача зазначено наступне: «на робочому місці машиніста конвеєра виробничої дільниці шихтовки рудних і нерудних матеріалів (копалень) ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром», концентрація пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зони перевищувала гігієнічно-допустиму концентрацію в 1,2-1,25 разів і складала 2,5 мг/м.куб»;

«на робочому місці машиніста конвеєра (учня) дробильної фабрики ПРАТ «ІнГЗК»концентрація пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зони перевищувала гігієнічно-допустиму концентрацію в 2,2-14,65 разів і складала 29,3 мг/м.куб».

В п.20 Акту зазначено, що встановити конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань неможливо.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, внаслідок зазначеного вище професійного захворювання, ОСОБА_1 при первинному огляді 16.09.2021 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20 % по сидеросилікозу.

При повторному огляді 18.10.2022 року позивачу встановлена ступень втрати професійної працездатності у розмірі 40 % по сидеросилікозу, та третю групу інвалідності з 10 жовтня 2022 року до 1 листопада 20224 року.

Наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими ним письмовими доказами, зокрема виписками із медичних карток амбулаторного хворого від 21.12.2020р., 19.02.2021 р., випискою із медичної карти стаціонарного хворого за 2021 рік, з яких видно, що позивач проходив лікування в закладах охорони здоров`я з приводу скарг на задишку при незначному фізичному навантаженні, сильний сухий кашель, біль у грудях та між лопатковій ділянці, загальну слабкість, підвищену втому, головний біль, запаморочення та ін.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди.

Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці: соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 6 цього Закону визначено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (ст.13).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 вказаного Кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2008р. від 08.10.2008 встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Висновок суду.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійних захворювань та встановленням стійкої втрати працездатності 65 %, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманих професійних захворювань у позивача змінилися образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Ушкодження здоров`я, втрата великого відсотка працездатності, постійні процеси лікування, прийоми ліків, перенесення фізичних страждань, спричиняє йому моральні страждання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Водночас, суд враховує, що позивач має 26 років 4 місяці загального стажу, з яких за професією машиніста конвеєра 20 років, з них - на підприємстві відповідача - 15 років 03 міс. 08 днів, і згідно з пунктами 17-18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 30.07.2020 року, підпадала під вплив шкідливих факторів у повітрі робочої зони, працюючи вТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром», де працювала 04 роки 09 місяців, і в ПРАТ «ІнГЗК».

Тому суд вважає доведеним, що профзахворювання у позивача виникло не лише з вини відповідача. При цьому, з огляду на характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем внаслідок цього професійної працездатності 40 % з 10.10.2022 року по 01.10.2024 року, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, встановлення третьої групи інвалідності, що вказує на погіршення стану його здоров`я та незворотність негативних наслідків профзахворювання, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 90 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 90000 (дев`яносто тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, .

Повне судове рішення складено 05 січня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Попов