Провадження № 2-з/591/89/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П.,розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про встановлення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

26 грудня 2023 року до Зарічного районного суду м. Суми звернувся ОСОБА_1 з заявою про забезпечення прозову, яку мотивує тим, що він має намір звернутися до суду з позовною заявою про встановлення місця проживання дитини з батьком, а тому виникає необхідність у забезпеченні такої заяви шляхом застосування превентивної тимчасової заборони на виїзд дитини за межі України.

Обгрунтовує свою заяву тим, що позивач є військовослужбовцем, брав участь в обороні міста Суми з початку повномасштабної збройної агресії рф проти України та несе військову службу в лавах Збройних Сил України. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з отриманням бойового поранення позивач 12 жовтня 2023 року був прооперований та протягом двох тижнів перебував на стаціонарному лікуванні у місті Києві. У цей час відповідач без жодних пояснень та попереджень, з невідомих позивачеві причин, забрала та вивезла малолітню доньку у невідомому напрямку. Дізнавшись про дану обставину, жодного конструктивного діалогу між сторонами не вдалося налагодити. Саме з цього моменту шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинилися.

Згодом з отриманої зі слів відповідача інформації, вдалося з`ясувати, що вона з донькою тимчасово мешкає у своєї сестри у місті Рівному. У зв`язку з цим з 21 грудня 2023 року батьки позивача поїхали до міста Рівного з метою з`ясування обставин та місця перебування дитини. Онука, побачивши бабусю та дідуся, просила їх забрати її додому. Тоді ж зі слів онуки вони дізналися, що відповідач оформила собі та доньці паспорти для виїзду за кордон. Безпосередньо від відповідача вони пересвідчились, що ОСОБА_4 дійсно планує забрати доньку та вивезти її за кордон до Республіки Польща без згоди батька.

Зважаючи на це, у позивача є сумніви щодо правдивих та правомірних дій відповідача. Оскільки позивач є військовослужбовцем, то відповідач може без його згоди забрати доньку та виїхати за межі України на невизначений період з обмеженням або припиненням спілкування та взаємовідносин батька з донькою. Також слід взяти до уваги той факт, що донька від народження та дотепер проживала у рідному місті Суми, зокрема й після початку повномасштабної війни рф проти України, а батько та бабуся з дідусем піклувалися про дитину та її безпеку вдома.

Посилаючись на вказане, просить заборонити виїзд дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України у супроводі матері ОСОБА_2 до вирішення спору щодо встановлення місця проживання доньки судом.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналіз наведених вище норм вказує на те, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України як спосіб забезпечення позову.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц, провадження № 61-47217св18, від 12 лютого 2020 року у справі № 288/162/19, провадження № 61-11750св19, від 08 березня 2023 року у справі № 263/989/21, провадження № 61-16075св21.

Отже, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України дитині у супроводі матері не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від14 лютого 2022 року, справа № 754/7569/21, провадження № 61-15886сво2, зазначено, що у спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України. У таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення. В усіх інших спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України без застосування Гаазької Конвенції, забезпечення позову шляхом обмеження права, зокрема, на виїзд за межі України не є можливим.

З огляду на вказане, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150,153, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про встановлення місця проживання дитини відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П.Сидоренко