Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/382/23
Єдиний унікальний №733/771/23
Рішення

Іменем України

21 грудня 2023 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М. та

представника відповідача Лишка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Далі - ТОВ «ФК`ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № . 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК`ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24 листопада 2022 року до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 612,50 гривень, з яких 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 612,50 гривень сума заборгованості за відсотками. Зазначені суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь разом із судовими витрати, які становлять 2 684 грн.

Ухвалою судді від 26 травня 2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи (а.с. 37).

Заочним рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2023 року задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( а.с. 45-50).

21 серпня 2023 року представником відповідача ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення від 18 липня 2023 року ( а.с. 57-60), яка ухвалою суду від 05 вересня 2023 року була задоволена та призначено справу до розгляду за правилами загального провадження зі стадії підготовчого провадження (а.с. 80-82).

11 вересня 2023 року представником позивача подане клопотання про долучення доказів (а.с. 105-121).

11 вересня 2023 року представником позивача подане клопотання про витребування доказів (а.с. 122-123).

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2023 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, якою також задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 167-169).

29 листопада 2023 року представником відповідача подане клопотання про долучення доказів витрат на правничу допомогу (а.с. 182-186).

06 грудня 2023 року представником позивача подане клопотання про витребування доказів (а.с. 200-203), яке протокольною ухвалою суду від 21 грудня 2023 року бкло залишене без розгляду.

06 грудня 2023 року представником позивача подане заперечення на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с. 205-209).

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У відзиві на позовну заяву представник позивача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, так як відповідач ОСОБА_1 був мобілізований та зараз перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , бере участь у відсічі військової агресії російської федерації, що підтверджується відповідною довідкою № 1/76/4670 від 17 липня 2023 року, виданою військовою частиною НОМЕР_1 та військовим квитком. У зв?язку з особливим характером військової служби, яка пов?язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, зокрема, за кредитними зобов?язаннями. Позивач готуючи позовну заяву не врахував, що ОСОБА_1 може бути військовослужбовцем. Крім того, копії кредитного договору не містять підпису відповідача. Докази того, що Відповідач заходив на сайт товариства, та підписав договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором - відсутні. Кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 1 v6n8z, однак з наявних доказів не можливо встановити ким та в який спосіб було створено та накладено даний одноразовий ідентифікатор. Позивачем не надано достатніх доказів щодо прийняття оферти у порядок визначений ЗУ «Про електронну комерцію» та підписання кредитного договору Відповідачем, також відсутні первинні бухгалтерські документів стосовно видачі кредиту в сумі 5000 грн, його погашення, якщо таке відбувалося (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше, не надано належного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, з якого вбачалося б, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових зазначеної загальної суми заборгованості (а.с. 128-132).

У відповіді на відзив представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить задовольнити позовні вимоги, в обгрунтування чого посилається на те, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису і відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Тому лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Наголошує, що сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи зазначені у відзиві на позов, а тому договори є такими, що укладені в електронній формі та мають силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Крім того, посилається, що відповідно до умов кожного з укладених договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану власноручно Позичальником при укладанні договору. Крім того, представник позивача стверджує, що заборгованість за договором була нарахована первісним кредитором на підставі умов кредитного договору, а в подальшому було відступлено ТОВ «ЄАПБ», тому проценти нараховані правомірно, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань, крім того, відповідач не повідомив у відповідності до чинного законодавства про те, що він є військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим останній повинен сплатити також і проценти за користування кредитом (а.с. 134-146, 149-155).

Пояснень щодо відповіді на відзив позивача від відповідача не надійшло.

У судове засідання представник позивача не з`явився, який надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у його відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 12 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № /12. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 12 січня 2022 року на укладення Договору надана позика, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника (а.с. 4, 5, 10).

Згідно Пропозиції укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /12 від 12 січня 2022 року ТОВ «Інфінанс» запропонувало ОСОБА_1 прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «moneyBOOM Loyal+», які розміщені на сайті moneyboom.ua в мережі Інтерет, згідно якого загальна сума кредиту складає 5 000 грн, строк користування кредитом 12 місяців, номінальна ставка за користування кредитом 1,75% за один день користування кредитом (а.с. 4).

Згідно Акцепту оферти від 12 січня 2022 року на укладення договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /12 від 12 січня 2022 року та отримання кредиту згідно та заявки-анкети № 3983930 від 12 січня 2022 року ОСОБА_1 погодився із умовами оферти від 12 січня 2022 року ТОВ « ІНФІНАНС», з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «moneyBOOM Loyal+» та погодився укласти договір позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № /12 від 12 січня 2022 року, для надання йому кредиту, викладеного в цьому Акцепті дав згоду на використання при укладанні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості власноручного підпису.

Акцептуючи оферту від 12 січня 2022 року ОСОБА_1 підтвердив, що він уклав цей Договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття ним рішення щодо укладення цього Договору, що відповідає його внутрішній волі. Підписуючи Акцепт ОСОБА_1 розумів, що одночасно підписує Паспорт споживчого кредиту (а.с. 9), Графік платежів та заяв (а.с. 11), Анкету на отримання кредиту та підтвердив, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правдивою (а.с. 10).

Відповідно до заяви-анкети на отримання кредиту від 12 січня 2022 року ОСОБА_1 просив надати йому кредит у сумі 5 000 грн на 12 місяців (а.с. 10).

24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК`ЄАПБ» укладено Договір факторингу №24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 12-14), у тому числі і відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року, сума якої складає 26 612,50 грн, з яких 5 000 грн - сума заборгованостi за основною сумою боргу, 21 612,50 грн - сума заборгованостi за відсотками (а.с. 16), зазначена сума підтверджується також розрахунком заборгованості (а.с. 17, 91-92), який відповідачем не спростований.

Згідно квитанції за сплату № 130699201 від 12.01.2022 року ТОВ «Інфінанс» перерахувало 5 000 грн на картку ОСОБА_1 (а.с. 8), що також підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 210), тому посилання представника відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів перерахування коштів відповідачу суд відхиляє.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 26 612,50 грн.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги

Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 12 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № /12. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 12 січня 2022 року на укладення Договору надана позика, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника 1v6n8z, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою (кредитом), розмір і тип процентної ставки.

Договір позики є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач, після передачі йому прав по договору факторингу, не проводив.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач підписав договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з якого неможливо встановити ким та у який спосіб було створено та накладено даний одноразовий ідентифікатор, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Разом з тим суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього дня.

Починаючи з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України № 64/2022, в Україні введено воєнний стан.

ОСОБА_1 був мобілізований 12 березня 2022 року та зараз перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , бере участь у відсічі військової агресії російської федерації, що підтверджується відповідною довідкою № 1/76/4670 від 17 липня 2023 року виданою військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 65) та військовим квитком (а.с. 62-64).

Виходячи з викладеного вище, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором позики від 12 січня 2022 року, а також наявність договору відступлення прав вимоги №24/11-22 від 24 листопада 2022, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у частині стягнення основної суми боргу, при цьому у частині стягнення відсотків позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як на спірні правовідносини, щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Посилання представника позивача на те, що відповідач не повідомив у відповідності до норм чинного законодавства, що він є військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим останній повинен сплатити також і проценти за користування кредитом, суд відхиляє, так як ОСОБА_1 уклав договір позики у січні 2022 року, при цьому, починаючи з 12.03.2022 року був вже мобілізований, що позбавило можливість останнього повідомити про те, що він є військовослужбовцем.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційності до задоволеної частини вимог, слід стягнути 504,32 грн (2 684 грн- сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви) (а.с. 6) х 18,79% - задоволено судом вимоги заявленого позову).

Також представником відповідача заявлене клопотання про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Лишком В.А., квитанцію до прибуткового касового ордера від 27.10.2023 року про отримання адвокатом Лишком В.А. 7 000 грн від ОСОБА_1 за надання правової допомоги; акт приймання-передачі наданих послуг від 27.10.2023 року на суму 7 000 грн, розрахунок витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, що підлягає сплаті, як судові витрати від 27.10.2023 року, з яких убачається: усна консультація з клієнтом, вивчення матеріалів справи - 1 год вартість 500 грн; аналіз чинного законодавства, дослідження практики застосування відповідних норм права, що пов`язані з підготовкою заяви про перегляд заочного рішення, відзиву на позовну заяву, аналіз позовної заяви та додатків до неї 3 год вартість - 3 000 грн; складання процесуальних документів, друк, формування документів для сторін, відправлення документів засобами поштового зв`язку 3 год вартість 1 000 грн; участь у судових засіданнях 2 500 грн.

Представником позивача подане заперечення проти стягнення вказаної суми з посиланням на те, що до матеріалів справи не додано договору про надання правової допомоги, оскільки види робіт або послуг адвоката, витрат про відшкодування яких у справі заявлено вимогу мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги. Сума витрат є завищеною, враховуючи складність справи.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони відповідача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, пропорційність вимог у частині яких відмовлено позивачу, та беручи також до уваги заперечення представника відповідача щодо таких витрат, суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн, які слід стягнути з позивача на користь відповідача, при цьому судом враховується, що витрати на правничу допомогу були оплачені відповідачем адвокату, який представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі ордеру, незважаючи на відсутність договору про надання правової допомоги.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 137, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № /12 від 12 січня 2022 року у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 504 (п`ятсот чотири) гривні 32 коп судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце розташування: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 22 грудня 2023 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик