12.01.2023 Єдиний унікальний номер 205/1255/22
Справа №205/1255/22
РІШЕННЯ

іменем України

12 січня 2023 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/1255/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним-

ВСТАНОВИВ:

14.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору дарування дійсним.

Позов обґрунтовано тим, що 25.08.2016 року рідна баба позивача ОСОБА_2 подарувала онуці 98 000 грн. з метою придбання у приватну власність двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Вказані кошти відповідач отримала з продажу власної квартири та особистих заощаджень. Під час передачі грошових коштів між сторонами укладено договір дарування, в якому узгоджені всі його істотні умови та визначено 27.08.2016 року як дату для нотаріального посвідчення договору у приватного нотаріуса Підберезної Наталії Віталіївни за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження факту передачі коштів сторонами написано відповідні власноручні розписки.

Кошти було витрачено позивачем відповідно до мети їх використання, узгодженої сторонами договору.

27.08.2016 року всупереч домовленості нотаріальне посвідчення договору дарування не відбулося через погане самопочуття відповідача. У кінці вересня 2016 року позивач звернулася до відповідача з вимогою узгодити термін явки до нотаріуса з метою посвідчення договору дарування, але відповідач відмовила в узгодженні у зв`язку із зайнятістю.

28.10.2016 року позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою з`явитися до приватного нотаріуса Підберезної Наталії Віталіївни за адресою: АДРЕСА_2 у визначену дату та час, але отримала відмову.

17.11.2016 року позивач знову звернулася до відповідача з відповідною вимогою, але остання відмовила, оскільки подарувала кошти від щирого серця та не бажала додаткових формальностей.

На підставі викладеного позивач просить визнати дійним договір дарування від 25.08.2016 року. згідно з яким відповідач подарувала, а позивач прийняла в дар грошові кошти в сумі 98 000 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.08.2022 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому ОСОБА_4 позов визнала та підтвердила, що подарувала онуці грошові кошти в розмірі 98 000 грн., з яких 79 000 грн. отримані від продажу власної квартири, а 19 000 грн. власні заощадження. Також відповідач зазначила, що кошти позивачу передала в день оформлення угоди про купівлю-продаж двокімнатної квартири, тому у них не було можливості займатися нотаріальним оформленням договору дарування коштів.

Ухвалою суду від 11.10.2022 року ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

14.11.2022 року від представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката Шерекіної А.О. надійшли заперечення на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що позивачем не надано доказів у підтвердження направлення відповідачу письмових вимог від 28.10.2016 року та 17.11.2016 року, а також отримання їх безпосередньо відповідачем, зокрема, в ті дати, що написані в цих вимогах, тому представник вважає, що такі вимоги та власноручні написи на них могли бути здійснені в будь-який час, зокрема, перед поданням даного позову до суду, а отже не можуть бути достатніми доказами. Також у запереченні зазначено, що у провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_3 , яку подружжя ОСОБА_6 придбало 25.08.2016 року за спільні кошти в період шлюбу. Про існування договору дарування коштів від 25.08.2016 року ОСОБА_3 стало відомо 15.06.2022 року під час розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя. На підставі викладеного представник вважає, що вказаний договір з`явився лише в лютому 2022 року з метою введення його та суду в оману щодо підстав набуття права власності на квартиру АДРЕСА_3 . У запереченні вказано, що договір дарування є нікчемним, оскільки його не посвідчено нотаріально без будь-яких об`єктивних причин, позов про визнання вказаного договору дійним подано лише після відкриття провадження у справі про поділ майна подружжя ОСОБА_6 , в також відсутні докази передачі коштів за договором дарування. При цьому, розписки, які додає позивач не мають посилань на договір дарування. Оскільки позивачем не доведено факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору дарування, не надано достовірних доказів передачі коштів, а позов подано з метою отримання рішення для звільнення від доказування у справі про поділ майна подружжя, представник третьої особи просить відмовити в задоволенні позову.

17.11.2022 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Хомяком О.П. подано пояснення на заперечення третьої особи на позов. У поясненнях представник зазначив, що відсутність обізнаності третьої особи про існування договору дарування грошових коштів не спростовує та не підтверджує існування договору дарування грошових коштів між сторонами. Також зазначив, що підставою звернення до суду з позовом став факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення, оскільки інші законні способи набуття договором юридичної значимості втрачені. При цьому передача коштів підтверджується власноручно написаною розпискою сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позов підтримав, просив задовольнити.

Від відповідача надійшла заява, в якій просила розглядати справу без її участі, врахувати позицію, викладену у відзиві.

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_8 проти позовних вимог заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході судового розгляду встановлено, що 23.07.2016 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_9 договір купівлі-продажу своєї квартири за 79 057 грн. (а.с.10).

Як стверджують сторони, грошові кошти, отримані від продажу квартири, в розмірі 79 000 грн., а також 19 000 грн. власних заощаджень Нагорських М.Т. подарувала 25.08.2016 року своїй онуці ОСОБА_1 .

На підтвердження зазначеного позивачем надано до суду копію простого письмового договору дарування грошових коштів від 25.08.2016 року, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_5 (після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 (а.с.16) прізвище ОСОБА_5 змінено на « ОСОБА_10 ») грошові кошти в розмірі 98 000 грн., з яких: 79 000 грн. отримані від продажу власної однокімнатної квартири, 19 000 грн. складаються з власних заощаджень, при цьому, сторони договору дійшли згоди, що цей договір має бути посвідчений нотаріально, для чого сторони зобов`язані 27.08.2016 року о 10 годині 00 хвилин з`явитися до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Підберезної Н.В. (а.с.6-7); копію розписки ОСОБА_2 від 25.08.2016 року, відповідно до змісту якої остання дарує позивачу грошові кошти в сумі 98 000 грн. для купівлі власного особистого житла за адресою: АДРЕСА_4 ; копію розписки ОСОБА_5 , згідно зі змістом якої остання прийняла в дар від своєї баби ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 98 000 грн. для придбання власного житла за адресою: АДРЕСА_4 та оформлення документів на цю квартиру (а.с.9).

У позові зазначено, що договір дарування коштів не було посвідчено нотаріально, оскільки відповідач ухилялася від такого посвідчення, а позивач наполягала саме на нотаріальному посвідченні договору.

На підтвердження ухилення відповідача позивачем надано: копію листа позивача про необхідність явки до нотаріуса для посвідчення укладеного договору дарування коштів від 28.10.2016 року з підписом про отримання його 29.10.2016 року ОСОБА_2 (а.с.12), копію листа з проханням з`явитися до нотаріуса для посвідчення договору від 17.11.2016 року, яка містить напис ОСОБА_2 , в якому остання просить не писати їй ці листи, оскільки дала їй кошти на купівлю квартири, яку онучка придбала, тому не може бути нотаріальних договорів (а.с.13).

У ході судового розгляду встановлено, що у провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 205/700/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, предметом позову в якій є поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.43).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, виходить з наступного.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» національна валюта (гривня) відноситься до валютних цінностей.

Отже, враховуючи, що 98 000 грн. є сумою, що перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, то договір дарування зазначеної суми підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 4 ст. 203 ЦК України визначено, що однією з загальних вимог, додержання якої є необхідної для чинності правочину, є вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України встановлено, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 цього Кодексу, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, для визнання дійсним нікчемного правочину необхідна сукупність наступних умов: домовленість сторін договору щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами; повне або часткове виконання договору; одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення договору.

Позивачем надано копію простого письмового договору дарування, в якому досягнуто домовленості щодо його істотних умов.

Однак, додані по позову копії розписок (а.с.8-9) не підтверджують факт передачі коштів ОСОБА_2 або отримання коштів позивачем, оскільки не є розписками про отримання коштів, а вказують, що ОСОБА_2 дарує, а ОСОБА_5 прийняла в дар. Таким чином, належних та достатніх доказів щодо виконання договору дарування грошових коштів позивачем не надано.

Окрім того, позивачем не надано належних доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору дарування. При цьому, суд критично ставиться до наданих позивачем листів про повідомлення відповідача щодо необхідності явка до нотаріуса з написами відповідача про небажання посвідчувати договір, оскільки вказані докази повністю залежать від волі сторін, між якими, як вбачається з матеріалів справи, фактично немає спору.

Таким чином, позивачем не доведено, що договір дарування коштів було дійсно виконано, а також, що відповідач ухилялася від його нотаріального посвідчення, що є обов`язковими умовами для можливості визнання судом договору дійсним.

До того ж, сумнівними є доводи, що у сторін 25.08.2016 року не було часу для нотаріального посвідчення спірного договору, оскільки, як зазначають сторони у заявах по суті, договір було укладено в день придбання квартири позивачем, що потребує нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, тобто позивач у цей день перебувала у нотаріуса, а, як стверджують сторони, у цей день вони уклали спірний договір дарування, написали розписки, що в сукупності також потребує часу. Отже, оскільки зазначене викликає обґрунтовані сумніви, суд не бере до уваги вказані доводи сторін.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що правові підстави для визнання договору дарування грошових коштів від 25.08.2016 року дійсним відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки законні підстави для задоволення позову відсутні, суд не приймає визнання позовних вимог відповідачем.

Враховуючи, що суд відмовив у задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем покладаються на неї.

На підставі наведеного та керуючись, ст.ст. 4, 15-16, 203, 220, 640 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 4-6, 76-81, 95, 141, 265, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 25 серпня 2016 року дійсним, згідно з яким ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_11 прийняла в дар грошові кошти у сумі 98 000 грн.-відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко