Провадження № 2/243/450/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.
секретаря судового засідання Симонової В.П.
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивачка та її представник - адвокат Бондаренко Д.В., що діє на підставі ордеру серія ДН № 153581 від 30.11.2021 будучи належним чином повідомлені про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником позивачки через систему «Електронний суд» до суду надіслано клопотання з проханням розглядати справу без його участі, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та долучити до матеріалів справи заяву позивачки, в якій остання також просила суд розглядати справу за її відсутністю, за участю її представника - адвоката Бондаренка Д.В., та вказала, що позовні вимоги підтримує, та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом публікації оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в судовому засіданні участі не приймали, про причини неявки суду не повідомили, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідачів не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2953, продавець ОСОБА_2 продала, а покупець ОСОБА_1 купила квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до п.15 вказаного договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2021 ОСОБА_2 , як власник квартири гарантувала, що до 08.11.2021 забезпечить припинення реєстрації у вказаній квартирі ОСОБА_3 , квартира звільнена від речей.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 282670406 від 03.11.2021 року, власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2953 є ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.10.2021 № 1032, виданою Житлово-будівельним кооперативом №12 «БЕРІЗКА», за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована одна особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є племінником ОСОБА_2 .
Відповідно довідки від 22.11.2021 № 1040 виданою Житлово-будівельним кооперативом №12 «БЕРІЗКА» слідує, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 не проживає з березня 2021 року по теперішній час.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає без поважних причин з березня 2021 року.
За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом з достовірністю встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є колишньою власницею квартири АДРЕСА_1 , яку вона продала позивачці, згідно з договором купівлі-продажу квартири від 03.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2953.
У спірній квартирі зареєстрований племінник колишньої власниці квартири ОСОБА_2 - відповідач по справі ОСОБА_3 , який не є членом сім`ї позивачки, а також не є особою, яка може бути прирівняна до членів сім`ї, згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому, враховуючи наведені вище обставини, він має бути позбавлений права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , оскільки його право користування цим нерухомим майном перешкоджає позивачці, як власнику житла, розпоряджатися цим житлом на свій розсуд.
Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268, 274-279, 280-282, 289 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 10.01.2023.

Суддя І.Ю. Фалін