_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4004/23
УХВАЛА

28.11.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Коваленко О.Б.,

за участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа виконавчий комітет Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визначити місце проживання спільних з відповідачем дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

До суду поданий відзив на позовну заяву а також письмові пояснення, подані до суду в порядку ст.182 ЦПК України від представника відповідача, в яких викладене клопотання про закриття провадження у справі, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що немає предмету спору, оскільки відповідач не заперечує проти проживання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з матір`ю. В ході судового засідання представником відповідача також заявлене клопотання про закриття провадження у справі. При цьому представник відповідача посилалась на те, що з боку відповідача ніколи не існувало жодних заперечень щодо обставин, викладених у позові; доказами, що підтверджують відсутність предмету спору між сторонами, є копії нотаріально-посвідчених дозволів батька на перетин малолітніми дітьми державного кордону, скріншоти переписок щодо погодження з боку батька питань виховання дітей разом з матір`ю, тощо. Сам по собі факт подання позовної заяви матір`ю про визначення місця проживання дітей не може свідчити про наявність спору між батьками, через що вважає, що висновок Фонтанської сільської ради про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не містить обставин, що підтверджують заявлені позовні вимоги та є неналежним доказом згідно ст. 77 ЦПК України. Подання матір`ю ОСОБА_1 позовної заяви про визначення місця проживання дітей з нею свідчить про фактичні спроби усунути батька дітей від його права та обов`язку приймати спільне з матір`ю дітей рішення в частині, що стосується інтересів дітей. Про зміну реєстрації проживання дітей батьку також не було відомо та до нього за наданням згоди мати не зверталась. Вважає, що юридичні дії позивачки свідчать про її наміри усунути батька від участі у вихованні дітей та обмежити його певним часом лише для спілкування, що порушує норми статті 141 СК України. Також вважає, що наявність цивільного спору про поділ майна подружжя жодним чином не підтверджує наявність спору про визначення місця проживання дітей та не порушує їх ані прямих, ані похідних інтересів, оскільки мають різні предмети та підстави спору. Правові наслідки ухвалення такого судового рішення фактично дозволять позивачці не узгоджувати питання стосовно зміни місця проживання дітей, подорожей, вибору навчальних закладів тощо з відповідачем-батьком, чим насамперед порушать найкращі інтереси дітей, а також право батька приймати участь не тільки у спілкуванні, а й у вихованні своїх доньок.

Водночас, згідно до пояснень представника відповідача, наданих нею в суді, батько дітей ОСОБА_2 знаходиться на території Республіки Молдова; безперешкодно спілкується з доньками.

Представником позивача до суду надані заперечення на клопотання про закриття провадження, в який вона посилалась на те, що після розірвання шлюбу між сторонами - батьками дітей проходили перемовини щодо мирного врегулювання відносин та укладення нотаріального договору щодо місця проживання дітей, способу участі батька у вихованні, розміру утримання (аліментів) на дітей, тощо. Пункт про місце проживання дітей з матір`ю був врегульований п.1.3 Договору, однак в процесі переговорів домовленості досягнуто не було. Крім того, існування спору та інших неврегульованих питань стосовно дітей підтверджується особистим листуванням сторін в месенджері, згідно якого відповідач зазначає, що не надавав згоди на виїзд дітей за кордон; не знає, де та з ким діти; звернення до Консульства України в Румунії щодо встановлення місця знаходження дітей. Також у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа 523/13593/23 за позовом матері відповідача - ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , за участю 3-х осіб ОСОБА_2 (відповідача у справі), відділу забезпечення діяльності органів опіки та піклування Пересипської районної адміністрації ОМР, Служби у справах дітей ОМР, про встановлення графіку спілкування та виховання онуків, а також в Комінтернівському районному суді Одеської області знаходиться справа №504/3739/23р. спір про поділ майна подружжя. В ході судового засідання представник позивача посилалася на те, що позивач реалізувала своє право на звернення до суду за захистом свого оспорюваного та невизнаного права, передбачене ст.4 ЦПК України; необхідність звернення до суду з позовом обумовлена забезпечення якнайкращих інтересів дітей, відсутність необхідності отримання згоди батька на виїзд дітей за кордон, в тому числі у воєнний час та під час активізації обстрілів м. Одеса, відсутність необхідності отримання згоди на відкриття банківських рахунків дітей, зняття або реєстрації місця проживання дітей, тощо.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права . Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

П.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

При цьому, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Судом при цьому прийняті до уваги пояснення представника позивача відносно того, що мати (позивач) хоче в судовому порядку визначити місце проживання дітей, оскільки це питання в досудовому порядку не врегульовано(неукладення нотаріального договору) та згода батька на подальше місце проживання дітей з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір, оскільки матеріалами справи підтверджується існування спору з боку батька стосовно дітей щодо незгоди виїзду дітей за кордон; звернення з цього приводу до Консульства України в Румунії щодо місцевстаноленню дітей; існування інших спорів - встановлення бабусі дітей графіку спілкування та виховання онуків, спору про стягнення аліментів, поділ майна подружжя.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що згідно до ст.178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову, що також підтверджує існування між сторонами спору, суд вважає, що підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 182, 255 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа виконавчий комітет Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, - відмовити.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Суддя Коваленко О. Б.