РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року

м. Рівне

Справа № 565/126/23

Провадження № 22-ц/4815/980/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 червня 2023 року, ухваленого в складі судді Малкова В.В., дата складання повного тексту рішення 26 червня 2023 року, у справі № 565/126/23,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітнього сина.

Позов обґрунтований тим, що відповідач є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 01 вересня 2021 року є студентом денної форми Національного університету «Острозька академія» Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. В зв`язку з тим, що вимушений винаймати житло, потребує матеріальної допомоги.

Просить стягнути аліменти на своє утримання, як повнолітнього сина, у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) ОСОБА_2 до досягнення ним 23 років.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 червня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 01.02.2023 року до закінчення ОСОБА_1 навчання - 30 червня 2025 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В поданій апеляційній скарзі на рішення відповідач вказує на його незаконність, оскільки суд задовольняючи частково позовні вимоги не врахував його матеріальне становище, оскільки стягнення аліментів у такому розмірі поставить його у скрутне становище.

Покликається на те, що немає можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки має кредитні зобов`язання на суму 260000 грн., несе щомісячно витрати на оплату житлово-комунальних послуг, тощо.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки №7/23, встановлено, що ОСОБА_4 навчається в Національному університеті «Острозька академія» на ІІ курсі, термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Убачається, що ОСОБА_1 досягнувши повноліття, продовжує навчання, власного доходу не має, проживає разом із матір`ю, та перебуває на повному її матеріальному забезпеченні, яка забезпечує одягом, продуктами харчування та всіма необхідними для навчання знаряддями.

Встановивши вказані обставини та врахувавши, що відповідач як батьком дитини що продовжує навчання має змогу надавати матеріальну допомогу, якої потребує позивач, суд прийшов до правильного висновку, що в силу зазначених положень СК України останній зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дітей, місцевий суд дійшов вірного висновку, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно з 01.02.2023 року до закінчення ОСОБА_1 навчання 30.06.2025 року, є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище.

Доводи апеляційної скарги проте, що у позивач не спроможний сплачувати аліменти на повнолітню дитину, оскільки має кредитні зобов`язання на суму понад 260000 грн, несе щомісячно витрати на оплату житлово-комунальних послуг, тощо не заслуговують на увагу, оскільки утримання дитини віком до 23 років у навчанні є обов`язком батьків і нормами права не передбачено повне звільнення одного із батьків від участі у витратах на дитину, яка продовжує навчання.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки були предметом дослідження суду першої інстанції і судом в рішенні наведенні відповідні висновки та докази.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 30 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді