Справа №613/1674/23 Провадження № 2-о/613/62/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шалімова Д.В.,

за участю секретаря Герасимюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Богодухові цивільну справу № 613/1674/23,пров.№ 2-о/613/62/23 за заявою ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Шилов В.Ю., заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту перебування на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просить встановити, що на його утриманні знаходиться троє дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої вимоги заявник мотивує тим, що його було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації у зв`язку з військовою збройною агресією російської федерації відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні». Наразі заявник проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На момент мобілізації, і на даний момент він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. З першою дружиною розлучився 26 грудня 2011 року та на підставі рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року сплачує аліменти на користь свого сина , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по теперішній час. 08 червня 2022 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , яка має доньку від першого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини, ОСОБА_6 не приймає участі у вихованні та утриманні своє доньки, аліменти не сплачує. Відповідно до довідки виданої ДУ "Темнівська виправна колонія (№ 100)" ОСОБА_6 з 13 листопада 2020 року відбуває покарання у цій установі. Крім того, до реєстрації шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 народилась їх спільна донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наразі його сім`я складається з дружини ОСОБА_7 , їх спільної доньки ОСОБА_4 та падчерки ОСОБА_3 , які проживають у будинку, що належить заявнику на праві часткової власності.

ОСОБА_7 на даний час не працює та не отримує заробітну плату, займається вихованням малолітніх дітей, тому всі витрати, які несе сім`я покладаються на заявника, який проходить військову службу та отримує грошове забезпечення. Єдиним доходом ОСОБА_7 є соціальні виплати, які вона отримує від держави в розмірі 860 грн щомісячно. Отриманих виплат ОСОБА_7 не вистачає для утримання дітей, тому ОСОБА_1 покриває витрати як своєї доньки, так і падчерки, адже вона теж є його членом сім`ї, він перераховує кошти своїй дружині, яка використовує на власний розсуд, зокрема купує їжу та одяг собі та дітям, сплачує комунальні платежі, купує предмети побуту, гігієнічні засоби, шкільне приладдя для ОСОБА_3 тощо.

Встановлення даного факту заявнику необхідно для звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу» - за наявності на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник заявника - адвокат Шилов В.Ю. в судовому засіданні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав заявлених у заяві. Вказав, що заявник не має можливості звільнитись з військової служби подавши рапорт керівництву військової частини, так як у нього відмовляються приймати документи.

Представник Міністерства оборони України, ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, про розгляд справи у його відсутність. Згідно змісту клопотання, Міністерство оборони України заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 . Крім того, зазначено, що заявник обрав не вірний спосіб захисту, оскільки для звільнення з військової служби, останньому необхідно звернутись з рапортом до військової частини.

Представник Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи повідомлений.

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 26 грудня 2011 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом ДРАЦС по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14 квітня 2023 року, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Богодухівським відділом ДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області Східного управління Міністерства юстиції ( м. Харків) 26 листопада 2021 року, ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого Богодухівським відділом ДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області Східного управління Міністерства юстиції ( м. Харків) , 14 грудня 2022 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ( прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_10 ), актовий запис 137.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого Богодухівським відділом ДРАЦС по ГТУЮ у Харківській області 13 грудня 2018 року, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 та її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки ДУ « Темнівська виправна колонія (№100)» за №22/7/12-70-22/Г від 13 жовтня 2022 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 прибув 13 листопада 2020 року до ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» де перебуває по теперішній час, кінець строку покарання - 02 квітня 2026 року.

Згідно копії довідки Богодухівської міської ради №340 від 22 лютого 2023 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сім`єю: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до копії платіжних інструкції ОСОБА_1 перераховує з березня 2023 року кошти на ім`я дружини ОСОБА_7 та з січня 2021 року аліменти на ім`я ОСОБА_2

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_6 від 12 серпня 2023 року. Даний факт було підтверджено також в судовому засіданні і представником заявника, а саме, що останній на даний час проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Стаття 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Положеннями підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби та під час дії воєнного стану, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Заявник при зверненні до суду із заявою вказав що встановлення зазначеного факту йому необхідне для можливості звільнення з військової служби.

Крім того, звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 зазначив, що лише він здійснює утримання доньки дружини від першого шлюбу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Діюче законодавство не передбачає обов`язку інших осіб здійснювати утримання дитини у випадку, якщо батьки не позбавлені батьківських прав.

Так, ч.1 ст.121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України).

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, в силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст. 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 30) при цьому відповідно до ч. 2 ст. 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

З цього слідує, що підставою встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, необхідно встановити юридичний факт, або декілька, в силу яких обсяг прав матері або батька дитини обмежується або припиняється.

Заявник у поданій заяві зазначає, що неповнолітня донька його дружини ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю та їх спільною донькою в його будинку, та перебуває на його утриманні. При цьому, стверджує, що рідний батько дитини не приймав та не приймає участі у її утриманні та вихованні.

В силу ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Положеннями ст. 268 СК України закріплений обов`язок вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів, сестер, або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховувалась, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню.

Тому обов`язок осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер.

Так, батько ОСОБА_3 не сплачує аліментів на утримання своєї дитини, однак, він не позбавлений батьківських прав щодо неї, а тому зобов`язаний виконувати обов`язки, які покладаються нього, як на батька, вимогами законодавства України, зокрема ст. 150 СК України, а тому, за вказаних обставин, не можна вважати, що заявник ОСОБА_1 є особою, який утримує малолітню дитину своєї дружини від попереднього шлюбу.

Крім того, як зазначено у заяві, дружина ОСОБА_7 на даний час не працює , але щомісячно отримує соціальні виплати, від держави. Також, ОСОБА_7 є працездатною та зобов`язана утримувати своїх дітей.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_1 відсутній правовий обов`язок утримувати дитину своєї дружини від першого шлюбу і таке утримання ним здійснюється добровільно на підставі власного волевиявлення.

Отже, підстав для встановлення факту перебування на його утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у даній справі не вбачається.

Крім того, суд критично ставиться до посилань заявника, що він перераховує кошти дружині, і на утримання її доньки від першого шлюбу, оскільки надані заявником до матеріалів справи докази не підтверджують факт витрачання даних коштів саме на утримання ОСОБА_3 .

Також, суд звертає увагу на те, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; - якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Таким чином, виходячи з вищенаведених обставин, заявникові слід було залучити до справи дружину ОСОБА_7 та батька дитини - ОСОБА_6 , оскільки розгляд вказаної заяви безпосередньо стосується їх прав як батьків.

В той час, нормами ЦПК не передбачено можливість суду залучення заінтересованих осіб у справах окремого провадження самостійно.

Крім того суд зауважує, що згідно з положеннями діючого законодавства лише батьки до повноліття дитини уповноважені представляти їх інтереси (враховуючи що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_6 не позбавлений батьківських прав), а тому якщо мати вважає, що в інтересах дитини необхідно встановити факт, саме вона має звернутись до суду із заявою про встановлення факту перебування дитини на утриманні ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на його утриманні крім дитини від першого шлюбу ОСОБА_2 та спільної із ОСОБА_7 доньки - ОСОБА_4 , ще і її дитини від попереднього шлюбу - ОСОБА_3 , оскільки в заявника відсутній правовий обов`язок утримувати дітей дружини та він залежить виключно від волі заявника у справі, крім того, надані суду докази не доводять факту утримання ОСОБА_1 дитини його дружини від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 15, 121, 141, 157, 180 Сімейного кодексу України, ст.. ст.. 76, 259, 263-265, 316, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 12 грудня 2023 року.

СУДДЯ