Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7246/23
Номер провадження2/711/2330/23
РІШЕННЯ
6 грудня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,
за участі:
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Черкаського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю,-
Черкаський обласний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю.
Позов обґрунтовує тим, що 20.03.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Черкаського міського центру зайнятості по питанню сприяння у працевлаштуванні. Наказом Черкаського міського центру зайнятості № НТ 150326 від 26.03.2015 року ОСОБА_2 відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» було надано статус безробітної з 20.03.2015 року. Наказом Черкаського міського центру занятості № НТ 150327 від 27.03.2015 року у відповідності до приписів ч. 2, 4, ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» гр. ОСОБА_2 було призначено виплату допомоги по безробіттю та з 27.03.2015 року.
Наказом Черкаського міського центру зайнятості № НТ 160229 від 29.06.2016 року було припинено реєстрацію як безробітної та виплату допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_2 у зв`язку з невідвідуванням нею без поважних причин Черкаського міського центру зайнятості протягам 30 робочих днів з 24.02.2016 року.
Результати опрацювання отриманої інформації Черкаським міським центром зайнятості були оформлені актом перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків № 710 від 07.12.2021 року, яким було встановлено, що гр. ОСОБА_2 під час реєстрації не повідомила, що перебуває па обліку в управлінні соціальної допомоги та компенсаційних виплат Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради як отримувач державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю з надбавкою на догляд з 01.04.2013 року.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення також належать непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства;
Згідно абзацу 8 п.п.1 п.37 «Порядку реєстрації перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», що затверджений постановою» КМУ № 198 від 20.03.2013 року (яка була чинна на момент перебування на обліку та припинення реєстрації ОСОБА_2 ) реєстрація безробітного припиняється з дня призначення грошової допомоги, компенсацій та/або надбавки непрацюючій працездатній особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або особою похилого віку, яка за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку.
3 метою досудового врегулювання спору вказаний наказ був вручений ОСОБА_2 особисто під підпис 08.12.2021 року. Ознайомившись з наказом ОСОБА_2 звернулась до керівництва Черкаського міського центру зайнятості з заявою з проханням дозволити повертати заборгованість перед Черкаським міським центром зайнятості частинами протягом з грудня 2021 року по листопад 2022 року, проте відшкодувала лише 1000 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.10.2023 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.
В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю.
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Та пояснила про те, що під час подання заяви про надання статусу безробітного, вона повідомила працівника центру зайнятості про те, що у неї на утриманні перебуває дитина інвалід, але працівник не звернула на це уваги. При цьому працівник центру зайнятості не попередив його про відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного. В подальшому, більш ніж через 5 років, до неї зателефонувала та попросили з`явитися до центру зайнятості де вручили наказ та вона під тиском працівників написала заяву про повернення коштів. Наполягала на тому, що вона повідомила про дитину інваліда, але працівники не роз`яснили їй що саме потрібно зазначати в заяві про надання статусу безробітного.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що 03.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Черкаського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.
В заяві про надання статусу безробітного ОСОБА_2 підтвердила , що ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що засвідчила своїм підписом. Також в заяві ОСОБА_2 засвідчила що не отримує допомогу. компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною інвалідом.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробіття - це соціально-економічне явище, при якому частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.
При цьому призначення вказаної допомоги по безробіттю пов`язується саме з наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти.
Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного.
Згідно з п. 2, 3 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону; та збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Так, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами 1,2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України , обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд звертає увагу на те, що представником позивача в судовому засіданні не додано доказів, на які вона посилається в своєму позові, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 було надано статусу безробітної з та призначено виплату допомоги по безробіттю.
Так, на підтвердження позовних вимог, представником позивача до позовної заяви додано копію заяви ОСОБА_2 про надання статусу безробітного (а.5), копія картки (а.6,7), копія акта перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків №710 від 07.12.2021 року (а.8), копія листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (а.9), копія наказу №257 від 07.08.2021 року (а.10), копія бухгалтерської довідки від 03.10.2023 року (а.11), копія заяви ОСОБА_2 (а.12).
З вказаним актом відповідач не ознайомлена.
Відповідно до п.2 Порядку, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.
Відповідно до п. 3 Порядку, перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на
випадок безробіття у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації.
Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості.

Будь-яких доказів, які свідчать про те, що керівником Черкаського міського центру зайнятості було прийняте рішення про проведення перевірки, представником позивача не надано.

Пунктом 6. Порядку передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Слід зазначити, що доказів які б свідчили про те, що після проведеної 07.12.2021 року перевірки ОСОБА_2 була знята з обліку як безробітна, у зв`язку з чим вона повинна повернути суму незаконно отриманого матеріального забезпечення представником позивача не надано.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про отримання грошової допомоги/компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною інвалідом, з метою незаконного отримання допомоги з безробіття.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з частиною першою статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню заробітна плата й платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їхня виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку й недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, на основі яких була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, дійшла висновку, що у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Проте у цій справі позивачем не доведено вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про отримання грошової допомоги/компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною інвалідом, з метою незаконного отримання допомоги з безробіття і доказів матеріали справи не містять.

Написання 08.12.2021 року ОСОБА_2 заяви про можливість сплачувати заборгованість перед центром зайнятості та сплата 1000 грн. не може бути таким доказом, оскільки вказана заява свідчить лише про визнання ОСОБА_2 ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, яка була отримана нею в 2015 році.

Також слід зазначити, що право на соціальний захист є невід`ємним конституційним правом громадян (стаття 64 Конституції України).

У справі Gaygusuz v. Austria, § 41, Європейський суд з прав людини установив, що право на невідкладну допомогу - допомогу за системою соціального забезпечення, пов`язану з виплатою внесків у фонд страхування на випадок безробіття - було, наскільки це передбачено чинним законодавством, майновим правом для цілей статті 1 Протоколу № 1, тобто є позитивним обов`язком держави, оскільки це положення застосовується без необхідності покладатися виключно на зв`язок між правом на невідкладну допомогу та зобов`язанням сплачувати «податки чи інші внески».

У справі Klein v. Austria, § 57 було зазначено, що право на соціальну допомогу, яка виплачувалася з програми пенсійного забезпечення, було пов`язане з виплатою внесків, а якщо такі внески були зроблені, то відповідній особі не може бути відмовлено в такій допомозі.

Отже, внески в пенсійний фонд можуть відповідно до певних обставин та національного законодавства, створювати право власності (Kjartan Asmundsson v. Iceland, §39; Apostolakis v. Greece, §§28та35; Bellet, Huertas and Vialatte v. France (ухв.); Skorkiewicz v. Poland).

Окрім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Казарін проти Італії» (заява ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) № 4893/13) від 11 лютого 2021 року, суд також установив, що держава фактично вже надала людині соціальну допомогу, її перерахунок і подальші спроби повернути виплачені кошти становитимуть втручання у права, гарантовані ст. 1 Протоколу 1 Конвенції.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд має виконати вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням вищевказаних вимог законодавства та обставин справи в їх сукупності, зокрема не доведення позивачем вини відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про отримання грошової допомоги/компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною інвалідом з метою незаконного отримання допомоги з безробіття, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та ст. 1212 ЦК України, для стягнення з відповідачки виплаченої їй допомоги по безробіттю.

На підставі наведеного, Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення», ст.. 1212 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволенні позову Черкаського обласного центру зайнятості (, місцезнаходження: вул. Володимира Ложешнікова,6, м. Черкаси) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складене 12.12.2023 року.

Головуючий: Р. В. Демчик