Ухвала

02 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 606/1285/21

провадження № 61-11554ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 червня

2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2022 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку

до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 червня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2022 року.

Верховний Суд ухвалою від 28 листопада 2022 року вказану касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме: для надання нової редакції касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи з належним зазначенням підстав касаційного оскарження та їх нормативно-правового обґрунтування, а також для надання доказів доплати судового збору.

На виконання вимог ухвали суду від заявника отримано матеріали, якими недоліки касаційної скарги не усунуті у повному обсязі.

Так заявником до суду надано нову редакцію касаційної скарги, в якій як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 3 ЦПК України, а також на пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України і на пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України. На переконання заявника судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами попередніх інстанцій встановлені обставини справи на підставі недопустимих доказів.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, суд касаційної інстанції вказав заявнику, що посилання на недослідження судами попередніх інстанцій Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 17 березня 2008 року (підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України та пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

У новій редакції касаційної скарги заявник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, тобто на його переконання судові рішення мають бути скасовані, оскільки судами встановлені обставини справи на підставі недопустимих доказів. Заявник вказує, що недопустимими доказами є розрахунки заборгованості за кредитним договором, оскільки суди не дослідили таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, як невід`ємну частину цих розрахунків, та наводить мотиви необхідності дослідження вказаного розрахунку у справі, яка переглядається.

Таким чином, незважаючи на зазначення як підстави касаційного оскарження пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вкотре зазначає мотивування незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, оскільки судами попередніх інстанцій не було досліджено докази у справі, а саме вищезгадану таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, що відповідає підставі касаційного оскарження, передбаченій пунктом 4 частини другої статті 3 ЦПК України та пунктом частини третьої статті 411 ЦПК України. Водночас, заявником не обґрунтовано належним чином підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3, як того вимагає норма пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, та на чому акцентував увагу заявника суд касаційної інстанції, залишивши касаційну скаргу без руху.

Верховний Суд наголошує, що з врахуванням вимог статей 12 та 400 ЦПК України зобов`язаний враховувати всі доводи касаційної скарги та не уповноважений залишати поза увагою мотивування, стосовно якого заявником не було зазначено підставу касаційного оскарження, обґрунтування якої воно стосується.

Враховуючи вищенаведене, заявником не виконано у повній мірі вимоги процесуального законодавства щодо належного зазначення підстав касаційного оскарження.

Відповідно до вимог статей 185, 393 ЦПК України якщо недоліки касаційної скарги не було усунуто у встановлений судом строк, то касаційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статями 389, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 червня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2022 року повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко