ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м.Суми

Справа №591/7743/18

Номер провадження 22-ц/816/1620/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Ворошина Марина Сергіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2023 року, в складі судді Сидоренко А.П., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Зарічного районного суду Сумської області від 25 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Ворошина М.С., про визнання договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва недійсним, залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до Зарічного районного суду м. Суми.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду з підстав його повторної неявки у судове засідання без поважних причин. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, суд взагалі не направляв йому повістки, оскільки відправлення повісток трек № 782 та № 959 відсутні при перевірці сторінки з сайту Укрпошти. На конверті чи в довідці про причини повернення відсутній підпис позивача, який засвідчує відмову від отримання судової повістки.

Вказує, що не подавав до суду заяву про здійснення його виклику через месенджер телефону чи дзвінками, тому є безпідставним зазначення в ухвалі про здійснення секретарем судового засідання спроби повідомити його за номером мобільного телефону, така форма повідомлення не передбачена нормами ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачами до апеляційного суду не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно не з`явився в судове засідання з невідомих причин, заяв про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин не явки в судове засідання не подавав, що свідчить про втрату його інтересу до позову, тому вважав причини його неявки не поважними.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва нежитлової будівлі (станція технічного обслуговування автомобілів та мийки) готовністю 5% за адресою: АДРЕСА_1 , який укладено 01 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиною М.С.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2022 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Ворошина М.С., про визнання договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва недійсним, як процесуального правонаступника позивачки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її спадкоємця ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою суду 20 липня 2022 року у зв`язку з залученням до справи як процесуального правонаступника позивачки її спадкоємця розгляд справи відкладений до 04 жовтня 2021 року

Про розгляд справи у вказану дату залучений позивач ОСОБА_1 повідомлений належним чином (т. 2, а.с. 230).

Протокольною ухвалою суду 04 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено до 13 год. 30 хв. 08 грудня 2022 року в зв`язку з неявкою в судове засідання позивача (т. 2, а.с. 233).

Судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 на 08 грудня 2022 року повернулася без вручення з відміткою «адресат відмовився», номер відправлення 782 (т. 2, а.с. 245).

Протокольною ухвалою суду 08 грудня 2022 року розгляд справи відкладено на 25 січня 2023 року 11 год. 00 хв. в зв`язку з неявкою в судове засідання позивача, роз`яснено позивачу наслідки повторної неявки в судове засідання у вигляді залишення позову без розгляду (т. 3, а.с. 1).

Судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 на 25 січня 2023 року повернулася без довідки про причини повернення, номер відправлення 975 (т. 3, а.с. 8).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право на справедливий суд. У ч. 1 цієї статті встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції закріплені такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи, справедливість судового розгляду, публічність розгляду справи та проголошення рішення, розумний строк розгляду справи, розгляд справи судом, встановленим законом, незалежність і безсторонність суду. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом цих вимог процесуального закону правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка без поважних причин, а також за умови, що він був належним чином повідомлений, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Під час вирішення питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача, оскільки за встановлених обставин, не можна зробити однозначний висновок про наявність доказів належного повідомлення позивача про дату час та місце розгляду справи.

Так, перевірити достовірність цієї інформації на час перегляду справи не видається можливим, оскільки за результатами відстеження відправлень за трек-номером 782 та за трек-номером 975 на веб-сайті ПАТ «Укрпошта» відображається інформація про те, що відомостей про зазначені відправлення на цей час немає, тому що не зареєстровані в системі (т. 3, а.с. 45, 46).

З наведеного можна зробити висновок, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про відкладення розгляду справи на 08 грудня 2022 року, а в подальшому на 25 січня 2023 року, що виключає можливість залишення позову без розгляду, оскільки для постановлення відповідної ухвали позивач мав бути повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого (наступного) судового засідання. Зазначене виключає можливість застосування такого поняття як «повторна неявка» у розумінні положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що ніхто не може бути обмежений у праві доступу до правосуддя, яке охоплює право особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права. Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню судом першої інстанції по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Зарічного районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов