Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1972/23
Провадження № 2/376/921/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що від спільного проживання з ОСОБА_2 вони мають сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданого виконкомом Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області від 27.06.2014 року, за актовим записом № 4.

За час спільного проживання між сторонами склалися неприязні стосунки, вони перестали розуміти один одного, виникали сварки, і тому спільне життя позивачки з відповідачем не склалося.

09.10.2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_2 , виданого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, за актовим записом № 85. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач відразу перестав цікавитися дитиною, ще за час спільного проживання відповідач ОСОБА_2 не приділяв часу та уваги дитині. Позивачка вказує, що не перешкоджає у спілкуванні батька із дитиною, проте син сам не хоче спілкуватися із батьком. Відповідач вживає спиртні напої, не виконує належним чином батьківські обов`язки, не цікавиться вихованням та розвитком сина. Ці факти він сам підтвердив на засіданні Комісії. Відповідач не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав, що було вказано ним особисто в органі опіки та піклування Сквирської міської ради.

ОСОБА_2 не займається вихованням сина, не відвідує, не цікавиться його здоров`ям, усувається від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Сквирської міської ради Ільченком Юрієм Володимировичем від 24.05.2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 з сином фактично проживають в АДРЕСА_1 , встановлено, що вихованням ОСОБА_3 займається позивачка ОСОБА_1 , натомість, батько дитини вихованням не займається.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради від 22.05.2023 року, встановлено, що малолітній ОСОБА_6 проживає разом з позивачкою в будинку, який на праві власності належить ОСОБА_7 , син має окреме спальне місце, забезпечений всім необхідним.

Довідкою Сквирського академічного ліцею № 2 Сквирської міської ради від 23.05.2023 року № 157/01-30, підтверджено, що вихованням та навчанням дитини займається позивачка ОСОБА_1 , батько дитини ОСОБА_2 батьківські збори не відвідує, успіхами сина не цікавиться.

Відповідач ОСОБА_2 не цікавиться розвитком сина, його здоров`ям та харчуванням. Батько не виявляє щодо нього батьківської турботи. Фактично, батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню свого сина. Батько не цікавиться сином, не виявляє щодо нього батьківської уваги та турботи.

Син перебуває повністю у позивачки на вихованні та утриманні, вона дбає про нього, забезпечує усім необхідним. На обліку у нарколога та психіатра позивачка не перебуває.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, видано Сквирським відділом державної виконавчої служби Білоцерківському районі Київської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Міністерства юстиції України № 14714 від 17.05.2023 року, сума заборгованості станом на 30.04.2023 року складає - 87 479.80 грн. Відповідач не охоче сплачує аліменти на утримання сина.

Вищезазначені обставини, змушують позивачку звернутися до суду з даним позовом, а тому позивачка ОСОБА_1 просить суд:

Позбавити батьківських прав, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя: с. Домантівка, Білоцерківського району, Київської області, відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду з заявою, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.26).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі та без застосування фіксування судового засідання технічними засобами, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.28).

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Сквирської міської ради Сосонович Ірина Олександрівна в судове засідання не з`явилась, про слухання справи була повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву де просила провести розгляд справи без участі представника, позов про позбавлення батьківських прав підтримала в повному обсязі, а також просила не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.32).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч. ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 від спільного проживання з ОСОБА_2 мають сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого виконкомом Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області від 27.06.2014 року, за актовим записом № 4 (а.с.7).

За час спільного проживання між сторонами склалися неприязні стосунки, вони перестали розуміти один одного, виникали сварки, і тому спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, що не заперечує відповідач.

09.10.2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 , виданого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, за актовим записом № 85 (а.с.11). Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 , ще за час спільного проживання не приділяв часу та уваги дитині ОСОБА_3 . Позивачка ОСОБА_1 не перешкоджає у спілкуванні батька із дитиною, проте син ОСОБА_6 сам не хоче спілкуватися із батьком. Відповідач вживає спиртні напої, не виконує належним чином батьківські обов`язки, не цікавиться вихованням та розвитком сина. ОСОБА_2 не займається вихованням сина, не відвідує, не цікавиться його здоров`ям, усувається від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, що також не заперечує відповідач.

Відповідно до копії Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання № 344, складеного депутатом Сквирської міської ради Ільченком Юрієм Володимировичем від 24.05.2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 з сином фактично проживають в АДРЕСА_1 . Вихованням ОСОБА_3 займається позивачка ОСОБА_1 , натомість, батько дитини вихованням не займається (а.с.21).

Копією Довідки Сквирського академічного ліцею № 2 Сквирської міської ради від 23.05.2023 року № 157/01-30, підтверджено, що вихованням та навчанням дитини займається позивачка ОСОБА_1 , батько дитини ОСОБА_2 батьківські збори не відвідує, успіхами сина не цікавиться (а.с.13).

Проаналізувавши вищевказану інформацію судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не цікавиться розвитком сина ОСОБА_6 , його здоров`ям. Батько не виявляє щодо сина батьківської турботи. Фактично, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню свого сина.

Син ОСОБА_3 перебуває повністю у позивачки на вихованні та утриманні, вона дбає про нього, забезпечує усім необхідним.

Відповідно до копії Довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданою Сквирським відділом державної виконавчої служби Білоцерківському районі Київської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Міністерства юстиції України № 14714 від 17.05.2023 року, сума заборгованості станом на 30.04.2023 року складає - 87 479.80 грн. (а. с.14-15).

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що подав заяву про визнання позовних вимог (а.с.28).

Вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове не бажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки покладені на відповідача законом. Вихованням та утриманням сина займається позивачка. Позивачкою створені всі умови для нормального розвитку дитини.

Відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє до сина батьківської любові, уваги та турботи, його поведінка негативно впливає на дитину.

Позивачка самостійно забезпечує дитині всі умови проживання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач здоров`ям та розвитком сина не цікавиться.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України .

Відповідно до ч. ч.8,10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч.1,2 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду.

Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом з позивачкою по справі за однією адресою та позивачка є його мамою, а тому позивачка ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 165 СК України має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача.

За таких обставин та з урахуванням всього наведеного суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав, щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням сина, піклуванням про його всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, також надав суду заяву про визнання позову.

Встановлені в судовому засіданні обставини повністю узгоджуються з Висновком органу опіки та піклування Сквирської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затвердженого Рішенням Виконавчого комітету Сквирської міської ради №26/18 від 20.06.2023 року (а. с. 17-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується Квитанцією від 03.07.2023 року (а.с.3-а), він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.), ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7,19,141, 150, 151, 155, 157, 164, 165,166 СК України, п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 2,4,12 , 13 , 76,81 , 141, 200,206,223,247,258 ,259, 263-265 , 273, 351,352,354 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у сумі 1073,60 грн. на користь ОСОБА_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко