ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1557/23
Провадження №2/477/588/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

з секретарем Купрейчик К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: товарна біржа «Нерухомість-Південь», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , дійсним.

В обґрунтування свого позову вказує, що 02 березня 1999 року його батько ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 , уклали договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний договір було зареєстровано 02.03.1999 року Товарною Біржею «Нерухомість-Південь» за реєстровим №2996. Того ж дня, 02.03.1999 року, Договір було зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 та внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на вищевказаний житловий будинок.

Оскільки відповідно до статті 227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу домоволодіння був укладений на товарній біржі і нотаріально він не засвідчувався, то в даний час вона не має можливості розпорядитися вказаним будинком, шляхом прийняття його у спадщину та оформлення права власності.

У зв`язку з тим, що на даний час одна із сторін вищевказаного договору купівлі-продажу будинку померла, то нотаріально посвідчити такий договір неможливо, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29 червня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року залучено у справу в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Павленко Н. М. надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник третьої особа товарної біржі «Нерухомість-Південь» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв та клопотань суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

02 березня 1999 року ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна , за яким ОСОБА_5 купив домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку та прибудинкових територій. Договір складено та зареєстровано на товарній біржі «Нерухомість-Південь» за реєстровим № 2996 від 02 березня 1999 року та на підставі статті 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» не підлягає нотаріальному посвідченню.

З довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02 березня 1999 року вбачається, що за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , запис в реєстрі № 22.

Відповідно до Рішення Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 22 квітня 2016 року №3 УІІ сесії сьомого скликання, АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 03 листопада 2020 року, Серія НОМЕР_1 , виданого Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 337.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Українківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, вбачається, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Радсадівською сільською радою Миколаївського р-ну Миколаївської області, вбачається, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 06 жовтня 1996 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрований шлюб, 06 жовтня 1996 року Українківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис 7. Під час державної реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Відповідно до Довідки №3-25 від 28.12.2020 року, виданої Галицинівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області, гр. ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис №337 від 03.11.2020 року, був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 23.11.2001 року по 03.11.2020 року та виписаний у зв`язку зі смертю. Разом з ним на момент смерті в будинку були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внаслідок смерті ОСОБА_5 , відкрилася спадщина.

За змістом статті 1261 ЦК України, ОСОБА_1 , як син померлого належить до спадкоємців першої черги за законом.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З копії спадкової справи № 23/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , наданої приватним нотаріусом Реуковою Н. А. вбачається, що з заявою про прийняття спадщини зверталися: син померлого ОСОБА_1 , син померлого ОСОБА_4 , дружина померлого ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н. А. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є невідповідність договору купівлі-продажу від 02 березня 1999 року вимогам ЦК УРРСР (1963 року).

Враховуючи, що підставою відмови нотаріусом Реуковою Н. А. у вчиненні нотаріальної дії є невідповідність правовстановлюючого документа вимогам законодавства, та неможливість на даний час приведення спірного договору у відповідність із законодавством України через смерть однієї зі сторін цього договору, право позивача, щодо спадкування нерухомого майна визнається порушеним, та підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Оскільки спірний договір було укладено 02 березня 1999 року, до спірних правовідносин необхідно застосувати ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 4 ЦК УРСР цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі статтею 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

За загальним правилом, визначеним у статті 227, 47 ЦК УРСР, договори купівлі-продажу нерухомості підлягали нотаріальному посвідченню.

На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу житлового будинку, дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Частиною другою статті 47 ЦК УРСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Як убачається з матеріалів справи, реєстрація комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_5 права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого товарною біржою «Нерухомість - південь» 02 березня 1999 року, а не нотаріусом, станом станом на березень 1999 року не суперечило чинному законодавству.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_5 .

Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Миколаївське МБТІ», тому ОСОБА_5 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 і правомірно володів ним до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку.

Також, суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з тим, що сторона договору ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 02.03.1999 року, укладений між ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Південь», реєстровий № 2996 дійсним, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнання договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 02.03.1999 року, укладений між ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Південь», реєстровий № 2996 дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий;

третя особа - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

третя особа - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

третя особа - товарна біржа «Нерухомість-Південь», адреса: м. Миколаїв, вул. 68 Десантників, 2, .

Повний текст рішення складено 04 грудня 2023 року.

Суддя А. А. Саукова