ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3966/23 Номер провадження 22-ц/814/4479/23Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Литовченко Роман Вікторович, на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська районна в м. Полтаві рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В обґрунтування заяви зазначено, що у лютому 1970 року було видано ордер №212 на заселення та прописку у квартирі АДРЕСА_1 на членів сім`ї: ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

При ознайомленні після смерті батька з ордером № 212 заявниця виявила, що у зазначеному ордері її ім`я не відповідає імені, вказаному у паспорті громадянина України, а саме у паспорті громадянина України заявниця вказана як « ОСОБА_1 », в той час як в ордері вказано (мовою оригіналу) « ОСОБА_5 », що відповідає українській транскрипції прізвища у паспорті, але не відповідає вказаному у паспорті імені заявниці, тому виникла необхідність у встановленні факту належності їй даного документа, який надавав право на вселення та є одним з обов`язкових документів, які необхідні при здійсненні права на приватизацію житла.

У зв`язку з вищевказаним, заявниця прохала суд встановити факт належності ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , - ордеру №212, виданого 25 лютого 1970 року Київською районною радою депутатів трудящих м. Полтави, на 3-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_3 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська районна в м. Полтаві рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судове рішення мотивовано тим, що ордер на квартиру не є правовстановлюючим документом, а тому його належність заявнику в судовому порядку встановленню не підлягає.

Місцевим судом також було зазначено, що фактично з метою підтвердження свого права на приватизацію житла заявнику необхідно визначити належний спосіб захисту її права та звернутися до суду з відповідним позовом.

Позиції учасників справи

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2023 року не погодилася заявник ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі особа, яка її подала прохає суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2023 року і ухвалити нове судове рішення про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну ска ргу, оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, оскільки за поданою нею заявою повинно бути відкрите провадження.

ОСОБА_1 просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме ордеру, оскільки неправильне зазначення її імені у цьому документі перешкоджає заявниці у здійсненні права на приватизацію житла, де в переліку обов`язкових документів зазначено й ордер. Іншої можливості встановити факт належності їй ордеру немає, оскільки діюче законодавство України не передбачає ані видачі дублікату, ані внесення до нього змін.

Вказано, що суд першої інстанції фактично допустився помилки у трактуванні термінів, ототожнивши загальний термін «правовстановлюючі документи» та більш вузький - «правовстановлюючий документ на право власності на житло», оскільки саме ордер, як правовстановлюючий документ індивідуального характеру, є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник ОСОБА_1 - адвокат Литовченко Р.В. вимоги поданої апеляційної скарги підтримав та прохав їх задовольнити з підстав, що в ній наведені.

Інші учасники справи, будучи повідомлені про час, дату та місце судового засідання, на розгляд справи до суду не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Ордер №212 від 25 лютого 1970 року було видано Київською районною радою депутатів трудящих м. Полтави, згідно якого ОСОБА_2 було надано 3-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , з житловою площею 41,23 кв.м. Право на заселення квартири і на прописку за даним ордером отримують члени сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 7).

Згідно листа управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 17 лютого 2023 року рішенням №524 виконавчого комітету Полтавської міської ради депутатів від 13 вересня 1972 року «Про перейменування вулиць та перенумерації окремих будинків» будинку по АДРЕСА_4 , надано нову адресу - АДРЕСА_5 (а.с. 9).

Згідно інформації із довідки про внесення відомостей до єдиного демографічного реєстру, місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Відповідно до довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2», що видана ОСОБА_1 14 червня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок на квартиру оформлений на ОСОБА_2 , загальна площа помешкання - 58,9 кв.м., житлова - 38,62 кв.м., зареєстровано 7 осіб (а.с. 8).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Водночас перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, важливо розуміти, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Отже, у судовому порядку встановлюються лише такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, і в судовому порядку встановлення юридичних фактів можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року по справі № 695/867/17-ц.

Так, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме ордера, представник заявника зазначив, що вказаний факт підлягає встановленню у судовому порядку на підставі пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Житлові правовідносини щодо забезпечення прав громадян на житло, належне використання і схоронність житлового фонду встановлені ЖК України.

Відповідно до статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі №759/3119/16-ц висловлена правова позиція, згідно якої ордер є адміністративним актом індивідуального характеру виконкому районної, міської, районної в місті Ради (орган місцевого самоврядування), до компетенції якого входить його видача на вселення громадянина у зазначене в ньому житлове приміщення. Ордер породжує, з одного боку, адміністративно-правові відносини між виконкомом та житлово-експлуатаційною організацією (підприємством, іншим органом), куди він здається, а з іншого - цивільно-правові відносини між громадянином і зазначеними організаціями, які зобов`язані після вселення особи у надане житло укласти з ним договір найму щодо цього жилого приміщення.

Ордер - це наказ (вказівка), доручення уповноваженого органу місцевого самоврядування, адресоване житлово-експлуатаційній організації (іншому органу) вселити особу у певне жиле приміщення. Через видачу ордера у заінтересованої особи за своєю правовою природою виникають публічно-правові відносини з органом, що видав такий ордер, без надання права вимоги до третіх осіб.

Ордер на вселення у жиле (зокрема й службове) приміщення не є правовстановлюючим документом на надане для вселення житло; лише отримання особою такого документа не призводить до виникнення у неї права на користування тим приміщенням, що у ньому зазначено.

Відтак, позиція місцевого суду щодо юридичного характеру документа, належність якого прохала встановити заявник, відповідає правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом, що підлягає врахуванню.

Згідно частини другої статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У поданій заяві представником заявника зазначено, що помилка в ордері не може бути усунута в позасудовому порядку, оскільки діюче законодавство України не передбачає ані видачі дубліката ордеру, ані внесення до нього змін.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (постанова Верховного Суду від 09 січня 2023 року по справі № 331/4944/19).

Однак, Верховний Суд у постановах від 17 листопада 2021 року по справі №759/3119/16-ц та від 26 квітня 2023 року по справі № 344/1350/21 наголошує, що особа має право вселитися лише у те житло, що зазначено в ордері; наявність помилки в ордері виключає можливість його реалізації (шляхом вселення особи), оскільки лише орган, який видав ордер, вправі усунути такі помилки.

Відтак, з вищевказаного вбачається, що заявник не зверталася до органу, який видав ордер з проханням усунути наявні в ньому помилки, а відразу звернулася із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, що свідчить також про передчасність дій ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції закріплені у статті 374 ЦПК України.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, при розгляді апеляційної скарги підстави для скасування ухвали суду першої інстанції не встановлені, то апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Литовченко Р.В., слід залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2023 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Литовченко Роман Вікторович - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко