ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м.Суми

Справа №577/181/23

Номер провадження 22-ц/816/1139/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юсан Інни Олександрівни,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гаврилюк Марини Вадимівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Гаврилюк Мариною Вадимівною,

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2023 року у складі судді Рідзевської І.О., ухваленого в м. Конотоп, Сумської області, повний текст якої виготовлено 08 червня 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 березня 2021 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 на великій швидкості в`їхав в його житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті чого зруйнував його. На той час в будинку перебував він, його дружина та малолітня дитина. Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2021 року, яка була залишена без змін постановою Сумської апеляційного суду від 10 лютого 2022 року . Вказує на те, що згідно висновку експерта за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження вартість ремонтно-будівельних робіт і застосованих матеріалів при проведенні робіт по усуненню пошкоджень належних йому на праві власності житлового будинку складає 167614 грн 00 коп. Також, в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені меблі, вартість яких становить 43279 грн 00 коп. ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виплачено страхове відшкодування по страховій події за договором страхування № 202756789 від 08 лютого 2021 року в сумі 72428 грн 00 коп.

Посилаючись на тривалий розгляд справи про адміністративне правопорушення № 577/1215/21, в результаті плину часу відбулося значне подорожчання кошторисної вартості матеріалів та будівельно-ремонтних робіт, що заявлені в висновках експерта № 02/21 від 26 березня 2021 року, тому просить врахувати саме висновки, які були проведені у 2023 році.

Крім того, ОСОБА_2 своїми діями заподіяв моральну шкоду позивачу та його родині. Так, у результаті наслідків ДТП він потрапив у лікарню зі струсом головного мозку та пошкодженням голови уламками будинку, що зважаючи на шоковий стан і стрес були виявлені зранку після ДТП. Його малолітній син перебував два місяці під наглядом лікарів психіатра та - невропатолога з порушенням психіки, про що свідчать записи в його лікарняній картці. Він та його сім`я пережили жахливий стрес, що спричинило порушення сну, їх життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, побутовими незручностями, порушенням звичайного ритму життя. Крім того, його родина змушена була шукати інше житло, оскільки в пошкодженому будинку після ДТП проживати неможливо.

Зменшивши розмір позовних вимог (т.1, а.с. 136-138), просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 216893 грн 00 коп., 70000 грн 00 коп. моральної шкоди, витрати за підготовку звітів про оцінку рухомого та нерухомого майна 6000 грн 00 коп., та витрати пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 138465 грн 00 коп. матеріальної шкоди, 40000 грн 00 коп. моральної шкоди та 6000 грн витрати на підготовку звіту про оцінку рухомого та нерухомо майна.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1998 грн 14 коп. судового збору.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Гаврилюк М.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не були взято до уваги те, що позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме у змісті позовної заяви відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення позову. Позовна заява надійшла до відповідача не від суду, а від позивача.

Зазначає, що докази позивачем були подані з порушенням строків, визначених ст. 83 ЦПК України, оцінка майна була замовлена та проведена вже під час перебування справи в суді.

Вказує і на те, що визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд першої інстанції проігнорував фактично понесені витрати позивача, та виходив з вартості пошкодженого майна, встановленого у звітах про оцінку пошкодженого майна, проведеної майже через рік після проведення виплати страхового відшкодування.

Вважає, що наданий позивачем звіт про незалежну оцінку рухомого майна, складений 20 березня 2023 року, не є допустимим доказом, оскільки візуальний огляд предметів оцінки не проводилася, вся інформація була надана від позивача. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження дати придбання чи дати виготовлення предметів меблів та комп`ютерної техніки. З наданих позивачем фотокарток неможливо достеменно встановити, що вони були зроблені безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди.

На переконання заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що вартість пошкодженого майна була встановлена висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, складеного 26 березня 2021 року, а станом на дату складання звіту про оцінку майна предмет оцінки належний позивачу житловий будинок вже було відремонтовано.

Також, заявник апеляційної скарги не врахував положення ч. 2 ст. 23 ЦК України, що призвело до неправильного та завищеного розміру моральної шкоди.

Посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19, вважає, що у зв`язку з проведенням відновлювальних робіт, позивач мав право на відшкодування фактично понесених витрат на відновлення свого майна, проте таких доказів позивачем надано не було.

Представником позивача адвокатом Юсан І.О. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника позивача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09 березня 2021 року близько 20 год. 27 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Конотоп по вул. Володимира Великого, на заокругленій ділянці дороги не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в наслідок чого виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на перешкоду у вигляді стіни житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У наслідок дорожньо-транспортної пригоди будинок отримав пошкодження.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2021 року, яка постановою Сумського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року залишена без змін, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 124, 122-4 КУпАП (т.1, ас. 14-16, 17-18).

Житловий будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (т.1, а.с. 68, 69).

Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження (для подання до суду) №02/21, складеним 26 березня 2021 року, встановлено вартість ремонтно-будівельних робіт і застосованих матеріалів при проведенні робіт по усуненню пошкоджень, які виникли внаслідок ДТП житловому будинку по АДРЕСА_1 , яке відбулося 09 березня 2021 року, на час складання висновку, становить 86913 грн 60 коп. в т.ч. ПДВ (т.1, а.с. 236-255).

З інформації, наданої ПрАТ «СК «Провідна» на запит адвоката Гаврилюк М.В листом від 03 травня 2023 року вбачається, що 01 квітня 2021 року ПрАТ «СК «Провідна» було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від ОСОБА_1 , що сталася 09 березня 2021 року, за участю автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу на момент ДТП була забезпечена ПрАТ «СК «Провідна» за полісом №202756789 від 08 лютого 2021 року. 13 січня 2022 року отримана заява про виплату страхового відшкодування від ОСОБА_1 . Розрахунок суми матеріального збитку, завданої майну потерпілому в результаті ДТП проведено на підставі висновку експерта Меншун О.І., за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №02/21 від 26 березня 2021 року. Прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 72428 грн 00 коп., що було перераховано 01 лютого 2022 року (т.2, а.с. 23).

Під час перебування справи в проваджені суду, за замовленням позивача ТОВ «БРАВО ГРУПП» проведено оцінку пошкодженого в результаті ДТП нерухомого та рухомого майна. Згідно складених звітів, ринкова вартість рухомого майна, а саме меблі, предмети інтер`єру та комп`ютерної техніки, загальною кількістю 11 найменувань, станом на 20 березня 2023 року становить 43279 грн 00 коп., (т.1, а.с. 139-184), прямі збитки, заподіяні майну житловому будинку, загальною площею 59,4 кв.м, житловою площею 25,4 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 станом на 10 квітня 2023 року склали 167614 грн 00 коп. (т.1, а.с. 187-254).

Як вбачається з копій медичної документації, ОСОБА_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 11 березня 2021 року по 16 березня 2021 року з діагнозом: ЗЧМТ, забій м`яких тканин голови, після травматична цефалгія, в результаті удару під час ДТП, яке сталося 09 березня 2021 року. Малолітній син позивача ОСОБА_4 перебував під наглядом у невролога з діагнозом антено неврологічний синдром. ОСОБА_1 звертався за психіатричною допомогою до дитячого психіатра відносно сина - ОСОБА_5 , 12 березня 2021 року та 07 червня 2021 року з приводу F43.0, що пов`язане з ДТП, яке сталося 09 березня 2021 року (т.1 а.с.93-94, 95-96, 97, 99).

Відповідно до довідки Батуринської міської ради № 32 від 13 березня 2023 року ОСОБА_1 дійсно з березня 2021 року по теперішній час проживає разом з дружиною та малолітнім сином за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.101).

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що розмір завданих збитків в результаті ДТП, позивач доводить звітами від 20 березня 2023 року та від 12 квітня 2023 року. У свою чергу, відповідач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів (іншого висновку експерта, тощо) у спростування доказів позивача, а саме того, що розмір матеріального збитку є меншим ніж визначено у вказаних звітах, а отже належними та допустимими доказами визначену позивачем суму завданої шкоди не спростував.

При визначенні розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з принципу справедливості, розумності та виваженості та вважав за необхідне зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди, з врахуванням виплат страхової компанії, і стягнути з відповідача 138465 грн 00 коп. на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на те, що суд дійшов їх при неповному з`ясуванню обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою,яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Судова практика в спірний правовідносинах є сталою.

Зібраними по справі доказами встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої завдана шкода належному позивачу нерухомому та рухомому майну, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді та отримання від страховика ПрАТ «СК «Провідна» страхового відшкодування в розмірі 72428 грн 00 коп.

Покладаючи на відповідача обов`язок з відшкодування майнової шкоди, спричиненої майну позивача, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», та не з`ясував межі страхового відшкодування.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що визначений у висновку експерта №02/21 від 26 березня 2021 року розмір відшкодування є недостатнім, оскільки у зв`язку з умисним затягуванням відповідачем розгляду адміністративної справи, відбулося значне подорожчання вартості матеріалів та будівельно-ремонтних робіт, і виплачене страхове відшкодування є недостатнім.

Проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що заявлений до стягнення розмір збитків, що були спричинені в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням виплаченої 08 лютого 2022 року ПрАТ «СК «Провідна» страхової суми, перевищує визначений полісом №202756789 від 08 лютого 2021 року ліміт відповідальності страховика. Вказаний поліс до справи долучено не було, з клопотанням про його витребування сторонами позивача також не зверталася.

Крім того, позивачем не було доведено звернення до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про здійснення страхової виплати за шкоду спричинену в результаті пошкодження меблів та комп`ютерної техніки.

Колегія суддів звертає вагу і на те, зі змісту звіту про оцінку майна, складеного 10 квітня 2023 року вбачається, що на момент проведення огляду об`єкт оцінки - АДРЕСА_1 вже було відремонтовано.

Тобто, у позивача виникло право на відшкодування фактично понесених ним витрат на відновлення пошкодженого майна, якщо такі витрати перевищують розмір виплаченої страхової суми, однак, з такими вимогами він до суд не звертався.

З огляду на відсутність доказів звернення до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про відшкодування заявленої до стягнення з відповідача майнової шкоди, а також те, що ця сума знаходиться поза межами визначеного ліміту відповідальності страховика, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача цих сум.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність спричинення позивачу, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди та відхиляє доводи апеляційної скарги, з огляду на таке.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Усупереч доводам апеляційної скарги, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди в сумі 40000 грн 00 коп., відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач в результаті спричинення шкоди його здоров`ю та його малолітньому сину, а також в зв`язку з значним пошкодженням належному йому на праві власності житловому будинку. Крім того, зазначений розмір моральної шкоди повністю відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості та підстав для його зменшення колегія судів не вбачає.

Подання позивачем доказів на підтвердження отримання медичної допомоги позивачем та його сином, з недотриманням строків, визначених ч. 2 ст. 83 ЦПК України, не призвело до неправильного вирішення судом справи, та не є безумовною підставою для скасування правильного по суті рішення про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції на підставі п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасувати в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 138465 грн 00 коп., ухваливши в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що на наслідками апеляційного перегляду рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову про стягнення майнової шкоди апеляційним, а тому не підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем витрати на підготовку звітів про оцінку рухомого та нерухомого майна на суму 6000 грн. 00 коп.

Крім того, підлягає зміні рішення суду в частині розподілу понесених позивачем витрат зі сплати судового збору, пропорційно до розмір розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 400 грн 00 коп. судового збору, сплаченого ним за подання позову до суду.

Також, пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 2169 грн 32 коп., понесений ним в суді апеляційної інстанції.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - двокатом ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в сумі 138465 гривень 00 копійок та 6000 гривень 00 копійок витрат на підготовку звітів про оцінку рухомого та нерухомого майна, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2023 року змінити в частині розподілу між сторонами судового збору, сплаченого позивачем за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 400 гривень 00 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2023 року залишити без мін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 2169 гривень 32 копійки за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складене 29 листопада 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов