Єдиний унікальний номер судової справи 490/5449/22
Номер провадження 22-ц/812/1343/23
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

11 грудня 2023 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Коломієць В.В., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участі:

представника відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» - Синюка С.Л.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» рішення, яке ухвалено Центральним районним судом міста Миколаєва 27 жовтня 2023 року під головуванням судді Гуденко О.А., в приміщені цього ж суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди,

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (далі АТ «ПРОСТО-страхування») та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04 січня 2021 року близько 22 год. 15 хв. у місті Миколаєві по вулиці Очаківській біля будинку №2/2 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного на праві власності ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та транспортного засобу Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного на праві власності ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Внаслідок зазначеної ДТП належний позивачу автомобіль Mercedes-Benz GL350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25 лютого 2021 року у справі №489/257/21, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4163955, відповідно до якого розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., розмір франшизи 2 600 грн.

За замовленням відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» експертом-оцінювачем було складено звіт від 02 березня 2021 року №003/01-21 про оцінку автомобіля, марки і моделі Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до якого встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 04 січня 2021 року, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, складає 67 124 грн. 57 коп.

08 квітня 2021 року позивач звернулась до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте отримала лист-відповідь від 05 липня 2021 року, якою їй відмовлено у здійснені страхового відшкодування. Зі змісту вказаного листа вбачається, що страховик не визнав подію, що мала місце 04 січня 2021 року, на підставі висновку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження від 01 липня 2021 року за №18848/21-52, яким встановлено невідповідності технічного характеру, які дають підстави для висновку про неможливість утворення комплексу пошкоджень правої передньої частини автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок зіткнення з задньою лівою частиною автомобіля ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при заявлених обставинах.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки рішенням суду встановлено обставини, причини, умови ДТП, що мала місце 04 січня 2021 року, та вину водія ОСОБА_3 .

При цьому, позивач своєчасно повідомила АТ «ПРОСТО-страхування» про страховий випадок, надала свій автомобіль для огляду та за замовленням останнього була визначена вартість завданого їй матеріального збитку.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила:

стягнути на її користь з АТ «ПРОСТО-страхування» 64 524 грн. 57 коп. страхового відшкодування;

стягнути на її користь з ОСОБА_2 2 600 грн. франшизи;

стягнути на її користь з відповідачів судові витрати.

Відповідач АТ «ПРОСТО-страхування» подало до суду відзив, в якому просило відмовити у задоволені позовних вимог та стягнути на його користь з позивача витрати на професійну правничу допомогу. Зазначало, що оскільки у страховика виникли сумніви щодо обставин виникнення ДТП, то, відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», АТ «ПРОСТО-страхування» скористалося своїм правом на проведення страхового розслідування. Висновком експерта за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження встановлено неможливість утворення комплексу пошкоджень транспортного засобу позивача внаслідок зіткнення з задньою лівою частиною автомобіля ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при заявлених обставинах. В свою чергу, страховик не несе відповідальності за шкоду, завдану в результаті інших ДТП, а виникнення зафіксованих під час огляду пошкоджень відповідно до цього висновку не знайшли свого підтвердження і з контактуванням із забезпеченим транспортним засобом.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 52 110 грн. 85 коп. та 779 грн. 82 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 600 грн. матеріальних збитків у розмірі франшизи та 39 грн. судового збору.

Рішення районного суду мотивовано тим, що у своїй відмові у виплаті страхового відшкодування страховиком так і не обґрунтовано жодним чином, в чому саме позивач, як потерпіла особа, не виконала своїх обов`язків, визначених законодавством, або яким чином її дії призвели до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Звернуто увагу на те, що наданий страховиком висновок експерта за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження від 01 липня 2021 року за №18848/21-52 суперечить іншим матеріалам справи.

Разом з тим, оскільки до ремонтної калькуляції включено також заміну поперечної балки підсилювача між колісними арками на суму 28 948 грн. 62 коп. з роботами по її встановленню на суму 500 грн., проте даних про пошкодження цієї деталі транспортного засобу саме внаслідок ДТП, що мала місце 04 січня 2021 року, матеріали справи не містять, районний суд вважав, що такі витрати відшкодуванню відповідачами не підлягають.

В апеляційній скарзі АТ «ПРОСТО-страхування», посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову до АТ «ПРОСТО-страхування» відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, представник страхової компанії посилався на те, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги висновок експерта за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження від 01 липня 2021 року, яким встановлено неможливість утворення комплексу пошкоджень транспортного засобу позивача внаслідок зіткнення з задньою лівою частиною автомобіля ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при заявлених обставинах.

Судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 600 грн. матеріальних збитків у розмірі франшизи, сторонами не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу страхової компанії, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Звернуто увагу на те, що наданий представником страхової компанії в якості доказів висновок експерта за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження від 01 липня 2021 року не відповідає вимогам, що пред`являються до висновку експерта та вимогам щодо допустимості доказів.

В судовому засіданні представник страхової компанії підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2021 року близько 22 год. 15 хв. в місті Миколаєві по вулиці Очаківській біля будинку №2/2 водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом автомобілем ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення із стоячим позаду транспортним засобом автомобілем Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25 лютого 2021 року у справі №489/257/21, водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що водій ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі. Судове рішення в апеляційному порядку не переглядалось (а.с.20.21).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Схемою місця ДТП, яка сталася 04 січня 2021 року, письмовими поясненнями водіїв транспортних засобів та свідка підтверджується факт пошкодження правої частини переднього бамперу автомобіля Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.95-98).

Згідно з Полісом №№АР/4163955 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 (забезпечений транспортний засіб ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), була застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування», відповідно до якого розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., розмір франшизи 2 600 грн. (а.с.14).

06 січня 2023 року водій транспортного засобу автомобіля Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.17-18).

Відповідно до Звіту №003/01-21 про оцінку автомобіля Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 02 березня 2021 року спеціалістом автотоварознавцем ФОП ОСОБА_5 за договором №003-01-21 від 12 січня 2021 року, укладеним з АТ «ПРОСТО-страхування» про проведення автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталося 04 січня 2021 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 67 124 грн. 57 коп.

Зі змісту звіту вбачається, що при проведенні автотоварознавчого дослідження було проведено огляд транспортного засобу та складено протокол з описом пошкоджень у присутності представника власника автомобіля, а також представника страхової компанії, який останнім підписано без зауважень. Зафіксовано численні пошкодження правої передньої частини автомобіля та зазначено саме про необхідність заміни певних деталей (запасних частин) (а.с.103-123).

08 квітня 2021 року позивач звернулась до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 67 124 грн. 57 коп. (а.с.19).

Згідно висновку експерта за результатами транспортно трасологічного дослідження від 01 липня 2021 року №18848/21-52, проведеного на замовлення АТ «ПРОСТО-страхування» експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлені невідповідності технічного характеру, які дають підстави для висновку про неможливість утворення комплексу пошкоджень правої передньої частини автомобіля Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок зіткнення з задньою лівою частиною автомобіля ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при заявлених обставин.

Дослідження проводилося лише на підставі наданих заявником матеріалів страхової справи без огляду пошкодженого автомобіля. У вказаному висновку зазначено, що такі висновки зроблені на підставі аналізу наданих на дослідження фотознімків автомобіля Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.56-61).

Про жодні інші матеріали та документи (схема ДТП, опис пошкоджень тощо) не зазначено, опису наданих матеріалів страхової справи не міститься.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 від 08 квітня 2021 року про виплату страхового відшкодування листом АТ «ПРОСТО-страхування» від 05 липня 2021 року по страховій справі №149857 відмовлено у здійсненні страхового відшкодування на підставі п.37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за №1961.

В обґрунтування відмови відповідачем зазначено, що страхова компанія не визнала подію, що нібито мала місце 04 січня 2021 року страховим випадком, не визнала майнові вимоги, оскільки не несе відповідальність за шкоду, завдану в результаті інших ДТП, з підстав невиконання обов`язків, визначених Законом, що призвели до неможливості встановити факт ДТП, причини і обставини її настання (а.с.15-16).

За змістом ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року за №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (з наступними змінами та доповненнями) та Главою 82 ЦК України.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 вказаного Закону України).

За правилами ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37 вищевказаного Закону України), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18).

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до п.п.37.1.3 п.31.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Як убачається зі змісту листа-відповіді АТ «ПРОСТО-страхування» від 05 липня 2021 року, у зв`язку з проведенням страхового розслідування на підставі ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховою компанією у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз було замовлено проведення транспортно-трасологічного дослідження за матеріалами страхової справи, відповідно до висновків якого позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Згідно з висновком експерта вищевказаної експертної установи встановлено, що немає підстав стверджувати, що весь комплекс пошкоджень транспортного засобу автомобіля, марки і моделі Mercedes-Benz GL 350 CDI 4 MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_2 утворився під час пригоди, яка мала ознаки страхового випадку, що сталася 04 січня 2021 року.

Разом з тим, на думку колегії суддів, висновок експерта, правильно не прийнятий судом виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року за №1950/5), експерт зобов`язаний особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз`яснити його.

Згідно п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року за №1950/5), коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз.

Висновок експерта проведено з порушенням вимог п.п.2.2, 3.5 вищевказаної Інструкції, відповідно до яких експертиза за фотознімками може бути проведена у виняткових випадках, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові. У той час, в матеріалах справи відсутні відомості, що для проведення дослідження страхова компанія, або експерт звертались до позивача з вимогою про представлення на дослідження транспортний засіб та у задоволенні такої вимоги було відмовлено.

Крім того, факт пошкодження транспортного засобу підтверджується матеріалами, що були надані Управлінням патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції.

Правилами ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування у цивільній справі не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, страховою компанією не було надано районному суду будь-яких відомостей, що підтверджують інше визначення механізму утворення пошкодження автомобіля позивача.

В той же час, позивачем були вжиті заходи щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку, подано заяву про виплату страхового відшкодування. При цьому, доказів повідомлення страхувальником свідомо неправдивих відомостей страховику, матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що доказів відповідно до приписів ст.ст.77-78 ЦПК України на спростування доводів позивача страховою компаніє суду не надано та матеріали справи не містять, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з АТ «ПРОСТО-страхування» страхового відшкодування на користь позивача. При цьому, щодо визначеного судом розміру страхового відшкодування апеляціна скарга доводів не містить.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів не вбачає підстав для його скасування чи зміни в оскаржуваній частині.

За правилами п.п. «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу АТ «ПРОСТО-страхування» залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: В.В. Коломієць

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 13 грудня 2023 року