Справа № 638/9803/23
Провадження № 2-др/638/101/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

11 грудня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тролейбусне депо №2», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2023 представником позивача подано зазначену заяву, в обґрунтування якої зазначено, що 21.11.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 ухвалено рішення про часткове задоволення позову. При поданні позовної заяви, позивачем зазначалось, що орієнтовний розмір судових витрат на професійну допомогу адвокату, які може понести позивач складає 24 000 грн. Відповідні докази на підтвердження факту понесених витрат будуть надані до суду після підписання ату виконаних робіт, який не може бути підписаний раніше ніж завершення судового розгляду. 23.11.2023 позивачем та його представником підписано акт виконаних робіт. Адвокатом та позивачем погоджено, що оплата послуг за надання правової допомоги здійснюється у готівковій формі у розмірі 12 000 грн, за наступним розрахунком: ознайомлення з матеріалами справи, опрацювання правової позиції учасників справи, написання та подання до суду позовної заяви з урахуванням актуальної судової практики, написання відповіді на відзив, клопотань, заяв в інтересах ОСОБА_1 =8000 грн ( 1 год=1000 грн*8), участь у судових засіданнях, за фактом розгляду позовної заяви 2000 грн (1с/з- 2000 грн), подання заяви про розподіл судових витрат 2000 грн. 23.11.2023 ОСОБА_1 здійснено оплату гонорару та підписано акт виконаних робіт. Таким чином документально підтверджені витрати становлять 12 000 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

06.12.2023 представником відповідача КП «Тролейбусне депо №3» подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, яке обґрунтоване тим, що представник позивача ознайомлений з матеріалами справи, оскільки самостійно склав та подав позовну заяву, а інші процесуальні документи, у тому числі заяви по суті, надсилались позивачу у порядку ЦПК України, що виключає необхідність додаткового ознайомлення представника позивача з матеріалами справи. В той же час опрацювання правової позиції учасників справи не може бути самостійним видом правничої допомоги, оскільки включається у зміст складання тих або інших заяв та клопотань. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи, ціною позову. У зв`язку з чим представник відповідача вважає, розумним та справедливим розмір витрат на правничу допомогу відповідає 5% від суми задоволених позовних вимог. Розумне зменшення заявленої суми забезпечить саме відшкодування витрат, а не безпідставне збагачення. У зв`язку з чим представник відповідача просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу на 75% тобто до 3000 грн.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача, у заяві про ухвалення додаткового рішення , просив розгляд заяви проводити без участі позивача та його представника.

Представник відповідача звернулась з заявою про розгляд клопотання про стягнення судових витрат у її відсутності, підтримала заяву про зменшення судових витрат.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 позов ОСОБА_1 , задоволено частково. Стягнуто з КП «Тролейбусне депо №3» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 60 000 грн. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з КП «Тролейбусне депо №3» судові витрати, пропорційно до задоволених вимог, у дохід держави.

Після ухвалення рішення, представником позивача подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 у суді надавав адвокат Мироненко С.С., на підставі ордеру, договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 23.06.2023, який укладено між адвокатом Мироненко С.С. та Російським Д.П.

На підтвердження вартості послуг на правову допомогу представником позивача надано додаток до договору про надання правової допомоги та прибутковий касовий ордер №12 від 23.11.2023 на суму 12 000 грн.

Станом на день розгляду заяви по стягнення витрат на правову допомогу рішення суду не набрало законної сили.

Проаналізувавши реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану відповідачу на стадії розгляду справи, суд дійшов наступного висновку.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Представником відповідача КП «Тролейбусне депо №3» подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формальних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Оцінюючи заявлений стороною відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді, на предмет їх пропорційності складності справи, судом враховано, що позивачем було заявлено позов на суму 708180,95 грн, який задоволено частково, а саме стягнуто на користь позивача 60 000 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 8,5%.

Проаналізувавши реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії розгляду справи, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, про стягнення витрат на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Так, позов було задоволено на 8,5%. Отже, судові витрати на праву допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 8,5% від сплаченої суми, тобто 1020 грн (12000грн*8,5%).

Керуючись ст. ст. 133,134,137,140,141,142,246,270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тролейбусне депо №2», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином- задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Тролейбусне депо №2» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1

Відповідач КП «Тролейбусне Депо №3», , м. Харків, вул. Свистуна, 2-б, 61095.

Відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС», , м. Київ, пр. Берестейський, 65, 03117.

Суддя: І.В. Семіряд