Ухвала

05 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 442/6545/22

провадження № 61-16853 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

1. У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошову компенсацію 1/2 частки: автомобіля AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року виписку, що становить 369 347,50 грн; автомобіля TОYOTA LAND CRUISER 100, 2004 року випуску, що становить 283 831,50 грн; мисливської нарізної гвинтівки Savage Mark II FV XP, що становить 9 371,50 грн; мисливського нарізного карабіну Blaser R8 Profesional IC, що становить 63 825,00 грн; мисливського нарізного карабіну Remington 700 ADL TACT FDE, що становить 14 893,00 грн; пристрою для відстрілу патронів ФОРТ-12 РМ, що становить 89 42,50 грн; поділити майно подружжя, шляхом визнання за нею та ОСОБА_1 по 1/2 ідеальної частки автомобіля марки AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1989 року виписку.

2. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя передано на розгляд за підсудністю до Галицького районного суду міста Львова.

3. Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 28 листопада 2022 року відкрито провадження в цій справі.

4. Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 13 січня 2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда та інші) та державною реєстрацією права власності на рухоме майно, а саме - марки AUDI, модель А6, 2014 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова (VIN код) НОМЕР_4 . В іншій частині вимог відмовлено.

5. Постановою Львівського апеляційного суду від 27 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 13 січня 2023 року - без змін.

6. Постановою Львівського апеляційного суду від 15 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року скасовано. Справу направлено до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області для продовження розгляду.

7. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій справі.

8. У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти ОСОБА_1 , які перебувають на його банківських рахунках.

9. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

10. Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, позивач не надала доказів, які б підтверджували відомості про наявність розрахункових рахунків відповідача, в яких саме фінансових установах є грошові кошти, в якій сумі та в якій валюті перебувають грошові кошти. Відсутність відомостей про рахунки та вклади відповідача не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

11. Постановою Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , які перебувають на його банківських рахунках, в межах ціни позову 793 179,00 грн.

12. Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. При застосуванні такого виду забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві, суд при вирішенні цього питання не вправі покладати на заявника додатковий обов`язок щодо надання відомостей про належні відповідачу рахунки, банківські установи в яких їх відкрито та про наявність на таких грошових коштів (їх валюти), адже ці питання з`ясовуються державним (приватним) виконавцем під час виконання ухвали суду щодо забезпечення позову.

13. 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2023 року. 05 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшли пояснення ОСОБА_1 ідентичного його касаційній скарзі змісту.

14. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник вказує на те, що судом апеляційної інстанції були порушені норми процесуального права.

15. Так, скаржник зазначає, що заява ОСОБА_2 не підтверджена жодними доказами та ґрунтується на припущеннях. Крім цього, позивач у своїй заяві не вказала на яку саме суму коштів необхідно накласти арешт. Тобто, накладаючи арешт на його майно в межах суми 793 179,00 грн, суд апеляційної інстанції не лише вийшов за межі заяви, але й порушив принцип співмірності, так як, з огляду на чинність попереднього заходу забезпечення позову щодо автомобіля AUDI A6, наклав арешт на суму, яка вдвічі перевищує ціну позову. Також ОСОБА_2 доповнила свою апеляційну скаргу новими обставинами щодо пошкодження автомобіля AUDI A6, а також - щодо, нібито, намагання його відчужити. Крім цього, у зв`язку з незазначенням апеляційним судом рахунків, на які необхідно накласти арешт, приватний виконавець наклав арешт на банківський рахунок, на якому зберігається його заробітна плата. У зв`язку із вищевикладеним, порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права призвело до того, що він позбавлений засобів для прожиття.

16. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження в цій справі з огляду на таке.

17. Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

18. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

19. Як на підставу для задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 посилалася на те, що після отримання позовної заяви ОСОБА_1 може зняти кошти, які перебувають на його банківських рахунках, що, в свою чергу, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, яке буде ухвалене в цій справі. Вжитий ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 13 січня 2023 року захід забезпечення позову стосується заборони проведення будь-яких дій щодо автомобіля AUDI А6, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , однак вказаний автомобіль був суттєво пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка місце 04 січня 2023 року, що суттєво зменшує його вартість. Крім цього, 24 січня 2023 року ОСОБА_1 посвідчив довіреність, якою уповноважив винуватця дорожньо-транспортної пригоди розпоряджатися вказаним автомобілем, що свідчить про те, що відповідач намагається його відчужити, всупереч існуючій забороні. Тому існують ризики неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, в тому числі й про стягнення вартості майна.

20. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо поділу спільного майна подружжя. Ціною позову визначено 793 179,00 грн.

21. Апеляційним судом встановлено, що постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Аналіз змісту цієї постанови свідчить, що ОСОБА_3 04 січня 2023 року о 15 год. 40 хв. в місті Дрогобичі Львівської області на вулиці Трускавецькій, керуючи автомобілем марки AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_5 , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

22. 24 січня 2023 року було посвідчено довіреність на розпорядження автомобілем AUDI А6, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

23. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

24. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

25. Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

26. Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

27. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

28. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 вказано, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

29. Врахувавши, що між сторонами у справі дійсно виник спір щодо поділу спірного майна подружжя на суму 793 179,00 грн, а виконання в майбутньому рішення суду в цій справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості, з огляду на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування судового рішення місцевого суду і ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

30. При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18.

31. Вжитий апеляційним судом захід забезпечення позову є співмірним з вимогами щодо захисту прав позивача.

32. Крім цього, вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову (про що безпосередньо не вказано у заяві ОСОБА_2 ) не порушує принципу диспозитивності, а сприяє дотриманню принципів співмірності та адекватності вжитого заходу забезпечення позову.

33. Вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на те, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

34. Вказавши в апеляційній скарзі на факт пошкодження автомобіля щодо якого судом вжито захід забезпечення позову у вигляді заборони його відчуження, ОСОБА_2 не змінила підстав звернення до суду із заявою про забезпечення майнового позову, у разі задоволення якого, існує ризик невиконання відповідного рішення суду. Необхідно зазначити, що розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову без повідомлення (виклику) учасників справи, суд першої інстанції констатував лише факт ненадання ОСОБА_2 відомостей про розрахункові рахунки відповідача. При цьому місцевий суд не дав оцінки доводам ОСОБА_2 про наявність підстав для забезпечення позову. Тому, розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу суду першої інстанції, надавши сторонам повною мірою висловити свою позицію, в суду апеляційної інстанції не було підстав не брати до уваги пояснення сторін щодо обставин, якими обґрунтовано наявність підстав для задоволення чи відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, які безпідставно не розглядалися судом першої інстанції.

35. З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин пошкодження автомобіля, а також беручи до уваги доводи касаційної скарги про необхідність залучення значних коштів для його ремонту, накладення судом арешту на кошти боржника в межах ціни позову, за існуючої заборони на відчуження вже пошкодженого автомобіля, не свідчить про вжиття судом заходів забезпечення позову на суму, яка значно перевищує ціну заявленого позову.

36. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням (частина четверта статті 150 ЦПК України).

37. Зі змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови апеляційного суду вбачається, що суд апеляційної інстанції не накладав арешт на заробітну плату ОСОБА_1 .

38. До того ж в мотивувальній частині своєї постанови апеляційний суд зазначив, що питання накладення арешту на грошові кошти відповідача та цільового призначення таких коштів, що перебувають на його банківських рахунках, з`ясовуються виконавцем під час виконання ухвали суду щодо забезпечення позову.

39. В контексті зазначеного необхідно звернути увагу скаржника на те, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

40. Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

41. Тобто у разі недотримання виконавцем вимог чинного законодавства України і, як наслідок, порушення прав ОСОБА_1 є підставою для оскарження відповідних дій виконавця, а не скасування судового рішення, резолютивна частина якого не містить вказівок щодо вчинення виконавцем таких дій.

42. Доводи касаційної скарги про недоведеність обставин, зазначених в заяві ОСОБА_2 про забезпечення позову зводяться до незгоди скаржника з установленими апеляційним судом обставинами справи і оцінкою доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

43. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

44. В постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів

45. Враховуючи вищевикладене, аргументи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

46. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

47. Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії))

48. Таким чином, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров