Справа № 447/3172/22 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/485/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області в складі судді Головатого А.П. від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди повернуто позивачу.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 січня 2023 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім цього, в апеляційній скарзі також міститься прохання постановити ухвалу про визначення підсудності до судді Миколаївського районного суду Львівської області Головатого А.П. в порядку ч.1 ст. 26 ЦПК України, яке не може бути вирішено судом апеляційної інстанції в межах перегляду апеляційної скарги позивача на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, за наведеного в такій заяві позивачем суб`єктного складу учасників справи.

Зазначає, що ухвала суду від 25.01.2023р. прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. У вступній частині ухвали від 25.01.2023 р. не зазначено місця постановлення ухвали (в залі судових засідань Миколаївського районного суду Львівської області), не зазначено імен (найменувань) учасників справи. У вступній частині ухвали зазначено: 25.01.2023 року суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П., розглянувши у м. Миколаїв Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди. Зазначена в ухвалі від 25.01.2022р. назва позовної заяви не відповідає фактичній позовній заяві ОСОБА_1 , яка звучить так: Позовна заява Про відшкодування моральної шкоди за бездіяльність прокурора Прокуратури Львівської області, правонаступником якого відповідно ст.104 ЦК України, стала Львівська обласна Прокуратура, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 22.06.2017р. - на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 21.09.2017 року (Справа №461/4414/17 Провадження № 1 кс /461/4359/17), звідси, суд розглянув невідому позовну заяву, чим порушив ст.ст.260, 183, 263 ЦПК України. В ухвалі Миколаївського районного суду від 25.01.2023р., що повторяється і в ухвалі від 29.12.2022р., зазначено, що 28.12.2022 позивач ОСОБА_1 пред`явив позов до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди. Таке зазначення не відповідає фактичним обставинами справи, оскільки ОСОБА_1 подав до Миколаївського районного суду позовну заяву не 28.12.2021р., а 27.12.2022р., відтак суддею Миколаївського районного суду Львівської області Головатим А.П. розглянуто невідому позовну заяву, чим порушено ст.ст.260, 183, 263 ЦПК України.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.185 ЦПК України повертаючи позовну заяву позивачу виходив з того, що 28.12.2022 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 29.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. Копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 10.01.2023 року, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду. Недоліки позовної заяви, які суд зазначив в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, у встановлений строк позивач не усунув. Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що позовну заяву слід повернути позивачу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у якому судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. У разі пред`явлення позовної заяви особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи (частина перша статті 45 ЦПК), у заяві повинні бути зазначені підстави для такого звернення, а їх не зазначення тягне наслідки, передбачені частинами першою і другою статті 121 ЦПК».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської обласної прокуратури, у якому просив:

- відшкодувати моральну шкоду в розмірі 400 мільярдів гривень за рахунок Державного бюджету України за бездіяльність прокурора Прокуратури Львівської області, правонаступником якого стала Львівська обласна прокуратура,яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 22.06.2017р.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 29 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди залишено без руху, для сплати судового збору.

Вказана ухвала мотивована тим, що при зверненні до суду із позовом, позивачем не сплачено судовий збір. Крім того, у позовній заяві позивач просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку із тим, що він у 2021 році отримував субсидію і відноситься до малозабезпечених сімей, на підтвердження чого подав копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 16.08.2022 за період із 1 кварталу 2021 по 4 квартал 2021 року. Згідно позовних вимог, позивач пред`явив позовну вимогу про відшкодування відповідачем заподіяної йому моральної шкоди у розмірі 400 мільярдів гривень. Відтак, позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру. Враховуючи наведену позивачем позовну вимогу майнового характеру, такому необхідно сплатити судовий збір у розмірі 12 405,00 грн. При цьому, позивачем не додано доказів, що свідчили б про перебування останнього у скрутному матеріальному становищі. Долучену позивачем копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 16.08.2022 за період із 1 кварталу 2021 по 4 квартал 2021 року, суддя до уваги не бере. Так, така вказує на те, що позивач отримував соціальні виплати у 2021 році. Однак, довідка не відображає повністю доходи за поточний рік (відсутні відомості про доходи за квітень, вересень включно 2021 року). Більше того, згідно вказаної довідки, позивач одержував дохід від надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, майнового паю в користування Товариствам з обмеженою відповідальністю. Враховуючи наведене, зазначене клопотання позивача не підлягає до задоволення, та такому необхідно сплатити судовий збір у розмірі 12 405,00 грн.

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву повернуто позивачу, оскільки недоліки позовної заяви, які суд зазначив в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, у встановлений строк позивач не усунув.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до прокуратури про відшкодування моральної шкоди. А конкретно, позов пред`явлено до прокуратури, а вимоги стосуються відшкодування шкоди, заподіяної особі бездіяльність прокурора Прокуратури Львівської області, правонаступником якого стала Львівська обласна прокуратура,яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 22.06.2017р.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» визначено об`єкти справляння судового збору.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Із урахуванням аналізу цієї норми закону, призначення судових витрат, а також змісту положення частини першої статті 3 цього Закону й встановлення законодавцем ставок судового збору за скарги при перегляді судових рішень у відсотках від збору, що підлягає сплаті за подання позову (стаття 4), необхідно виходити із того, що позивачі, які звільнені від сплати судового збору при поданні окремих позовів, та певні категорії осіб незалежно від категорії позову звільняються не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних та касаційних скарг. Порушені права позивача з наведених у позові підстав можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 2 ЦПК України).

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) та постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 712/2452/17 (провадження № 61-32839св18) і від 20.02.2019 у справі № 712/2452/17 (провадження № 61-32839св18).

При цьому, зазначені положення стосуються виключно позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду (постанова Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 383/1273/21 (провадження № 61-4809св22)).

Суд першої інстанції не врахував наведеного та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві з підстав несплати судового збору особою, яка звільнена від такого обов`язку в силу імперативної норми закону, вдавшись до аналізу обґрунтованості клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору в ухвалі про залишення позовної заяви без руху та покладення на позивача необґрунтованого обов`язку зі сплати судового збору.

Зважаючи на вказане слід вважати, що оскаржувана ухвала постановлена передчасно, з порушенням порядку встановленого для вирішення таких питань та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

При цьому таке питання повинне бути вирішене із суворим дотриманням судом першої інстанції вимог закону, зокрема, і вказаних вище.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід вважати підставними, а саму скаргу такою, що підлягає до задоволення, оскаржувану ж ухвалу суду слід скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 січня 2023 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді : Н.П. Крайник

М.М. Шандра