Справа № 148/1710/23
Провадження № 22-ц/801/2360/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 рокуСправа № 148/1710/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року, ухвалене місцевим судом під головуванням судді Штифурко Л.А., дата складення повного тексту рішення невідома,

встановив:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалось, через різні характери та погляди на життя, що призводило до виникнення конфліктних ситуацій в сім`ї та сварок.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року № 148/962/22 шлюб між ними розірвано. Діти проживають разом матір`ю.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 березня 2023 у справі № 148/358/23 з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дочок в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 лютого 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

На момент призначення аліментів та по сьогоднішній день він є безробітнім, рівень його доходу з моменту призначення аліментів та по сьогоднішній день нижче середнього.

Крім того, з 16 січня 2023 року позивач проходить лікування в КНП «Вінницький обласний спеціалізований клінічний диспансер радіаційного захисту населення» з діагнозом хронічний холецистит (фаза загострення). Також, йому потрібно проходити стаціонарне лікування 2 рази на рік з метою покращення стану його здоров`я. Відповідно, призначення ліків поза національним переліком та додаткових обстежень, які не покриваються програмою медичних гарантій здійснюються за власні кошти.

З лютого 2023 року та по сьогоднішній день в нього виникла заборгованість по аліментах у розмірі 16 783,28 грн., що підтверджує факт його незадовільного фінансового становища.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 із позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 3 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишено без задоволення.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував те, що позивачем не надано доказів реальної зміни його майнового стану в сторону погіршення чи зміни його сімейного стану, внаслідок якого на утриманні позивача з`явились інші утриманці.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання заявника місцевий суд безпідставно не прийняв до уваги стан його здоров`я, а саме проходження ним лікування 16 січня 2023 року в КНП «Вінницькому обласному спеціалізованому клінічному диспансері радіаційного захисту населення». При цьому, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2874 від 10 серпня 2023 року йому потрібного проходити стаціонарне лікування 2 рази на рік. Призначення ліків не покриваються програмою медичних гарантій та купуються ним за власні кошти.

Відповідно до довідки з Пенсійного фонду України від 01 серпня 2023 року він є безробітнім.

Також заявник наголошує, що суд першої інстанції не звернув уваги на пункт 1 частини 4 статті 274 ЦПК України та розглянув справу про зменшення розміру аліментів у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що у силу пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 4) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 9, 10).

З копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 11, 12).

Згідно копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 березня 2023 року № 148/358/23 з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 лютого 2023 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 21, 22).

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 31 травня 2023 вказане вище рішення Тульчинського районного суду Вінницької області залишено без змін (а.с. 23-25).

З копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2874 встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 03 січня 2023 року по 16 січня 2023 року, діагноз: хронічний холецистит некам`яна фаза загострення (а.с. 13-15).

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2874 позивач ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 04 серпня 2023 року по 11 серпня 2023 року, діагноз: хронічний холецистит в фазі загострення (а.с. 16 18).

З копії індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих ГУ ПФУ у Вінницькій області м. Тульчин від 18 серпня 2023 року № 1514/0200-0219-13, вбачається, що в Реєстрі застрахованих осіб відомості про суми доходу в застрахованої особи ОСОБА_1 наявні за 2011 - 2013 роки (а.с.19).

Згідно копії розрахунку боргу по аліментах № 611 від 22 серпня 2023 року, наданого державним виконавцем Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що по виконавчому провадженні № 72176821 щодо виконання виконавчого листа №148/358/23 від 09 червня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, заборгованість становить 16 783,28 (а.с. 20).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано доказів реальної зміни його майнового стану в сторону погіршення чи зміни його сімейного стану, внаслідок якого на утриманні позивача з`явились інші утриманці.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, які є обов`язковою підставою для його скасування.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

За змістом указаних процесуальних норм у порядку спрощеного позовного провадження судом розглядаються малозначні справи чи справи незначної складності та визначеної пріоритетності, за виключенням справ, які повинні бути розглянуті судом у порядку загального позовного провадження.

До справ, які підлягають обов`язковому розгляду за правилами загального позовного провадження віднесені, зокрема, справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже, справи у спорах про зменшення розміру аліментів мають розглядатися судом за правилами загального позовного провадження.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані правові норми та розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статі 376 ЦПК України, порушення судом норм процесуального права є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З огляду на те, що дану справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження і позивач обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, колегія суддів приходить до висновку про наявність визначеної пунктом 7 частиною 3 статті 376 ЦПК України обов`язкової підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків, отримувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що відмовляючи у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Проходження ОСОБА_1 стаціонарного лікування та діагностування в нього певного захворювання не є доказом понесення витрат на лікування та, як наслідок, погіршення майнового стану платника аліментів.

У правовідносинах, рішення суду в яких переглядається апеляційним судом, підставою для зменшення розміру стягуваних за ним аліментів на утримання дітей, є погіршення майнового стану платника аліментів, проте, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту такого погіршення свого майнового стану, як платника аліментів, після винесення оскаржуваного рішення.

Відповідно до судового рішення розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища платника аліментів не буде спрямоване на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів. У свою чергу доводи апеляційної скарги у цій частині цих висновків суду не спростовують. Позивачем не доведено належними засобами доказування обставин, які б вказували на неможливість здійснення ним виплати аліментів на двох неповнолітніх дітей у раніше визначеному судом розмірі, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача, не буде спрямоване на належне забезпечення дітей.

Зважаючи на викладене, переглянувши оскаржене судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 274, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді О.С. Панасюк

Т.М. Шемета