Номер провадження: 22-ц/813/7071/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Пухи А.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСБУД ПРОФТЕХ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСБУД ПРОФТЕХ» в особі свого представника Мельника Василя Володимировича

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року, постановлену Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Свяченої Ю.Б. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСБУД ПРОФТЕХ» про стягнення матеріальної та майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

За заявою ОСОБА_1 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Renault Premium, 2013 року випуску, та причеп General Trailers TF34CZ, 2002 року випуску, які зареєстровані за ТОВ «ТРАНСБУД ПРОФТЕХ», .

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСБУД ПРОФТЕХ» в особі свого представника Мельника Василя Володимировича просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року про забезпечення позову у справі № 522/10653/23 як незаконну та необґрунтовану скасувати та у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги є те, що позивач не виконав обов`язку з доказування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не навів доказів, що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, в той час як в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду чи вчинення відповідачем будь-яких дій з відчуження належного йому автомобіля та причепу.

Також посилається на відсутність в матеріалах справи доказів вартості автомобіля та причепа до нього, які б підтверджували співмірність виду забезпечення позову із заявленими вимогами ОСОБА_1 .

Крім того, зазначив, що суд, задовольняючи заяву про забезпечення позову у визначений позивачем спосіб шляхом накладення арешту на рухоме майно, помилково виходив з того, що після відкриття провадження у справі змінився власник нерухомого майна, що може свідчити про наміри ухилення від цивільно-правової відповідальності, оскільки не зазначив, яке саме нерухоме майно відчужив відповідач, в той час як в матеріалах справи відсутні відомості щодо цього, а позивач не просив вжити заходи забезпечення позову щодо нерухомого майна.

Вказує, що в ухвалі немає даних державних номерних знаків автомобіля і причепу, на які судом накладено арешт, що може бути підставою для неправильного виконання ухвали суду.

Скаржник вважає помилковим висновок суду про відсутність підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо зареєстрованого місця проживання позивача на наявності у нього майна, що знаходиться на території України, як того вимагає ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд такі відомості не перевірив, а також не встановив, чи є співмірними заходи забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а тому дійшов передчасного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, до судового засідання не з`явилися.

За таких обставин на підставі частини другої статті 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

При цьому, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що ним подано позов до відповідача ТОВ «ТРАНСБУД ПРОФТЕХ» про стягнення збитків у розмірі 716 603,07 грн майнової шкоди та 70 000 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля AUDI Q8, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 . 13 жовтня 2022 року о 22 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 в м. Одесі, по вул. Балківській, 57, керуючи автомобілем марки DAF з причепом MEIERLING MSK-24, державний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем AUDI Q8 під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2022 року у справі № 522/14954/22 про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТОВ «ТРАНСБУД ПРОФТЕХ».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб під керуванням позивача отримав механічні пошкодження, розмір збитку становить 869 343,07 грн, з яких 156 800 грн страхового відшкодування виплатила ПАТ «Страхова група «ТАС», а тому з урахуванням наведеної суми, суми витрат на послуги експерта 4000 грн, а також суми послуг банка за переказ коштів - 60 грн, позивач визначив, що з відповідача на його користь підлягає стягненню 716 603,07 грн.

На підставі викладеного, а також з огляду на те, що відповідач є власником автомобіля Renault Premium, 2013 року випуску, та причепу General Trailers TF34CZ, 2002 року випуску, що підтверджується відповіддю з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області № 31/15-88-аз, позивач просив накласти арешт на вказане майно.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Суд першої інстанції погодився з доводами ОСОБА_1 , які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому зробити не можливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду про необхідність задоволення про забезпечення позову. Судом першої інстанції надано заявнику можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист його законних прав, свобод та інтересів.

Застосування вказаного виду забезпечення позову є адекватним, відповідає змісту порушеного права та є співмірним із заявленими вимогами ОСОБА_1 , і його невжиття може призвести до відчуження належного відповідачу на праві власності майна на користь інших осіб, що, в свою чергу, призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року у справі № 755/7939/21.

Висновки суду ґрунтуються на встановлених обставинах, відповідають нормам процесуального права, що мало наслідком правильне вирішення заяви про забезпечення позову по суті.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів вартості автомобіля та причепа до нього, які б підтверджували співмірність виду забезпечення позову із заявленими вимогами ОСОБА_1 , оскільки як вбачається із наданих судом першої інстанції апеляційному суду копій матеріалів цивільної справи № 522/10653/23 орієнтовна вартість транспортного засобу Renault Premium, 2013 року випуску за даними сайту «Avto Ria» складає від 561 300 грн до 898 762 грн, а ціна позову визначена позивачем у сумі 786 603,07 грн (а.с. 48).

Наведені відомості відповідачем не спростовані.

Заперечуючи проти такого, відповідач не надав інших доказів вартості (остаточної балансової тощо) відповідного транспортного засобу.

Доводи скаржника про помилковість висновків суду щодо відсутності підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо зареєстрованого місця проживання позивача на наявності у нього майна, що знаходиться на території України, спростовуються виділеними матеріалами справи № 522/10653/23, з яких вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 11 листопада 2020 року, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу AUDI Q8, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 10-11, 48-49).

Помилковими є доводи апеляційної скарги про необґрунтованість вжиття заходів забезпечення позову та відсутність доказів на підтвердження вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання обов`язку, в тому числі і дій спрямованих на реалізацію належного йому автомобіля та причепу, з огляду на наявність в матеріалах справи наданої начальником Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області М.Козловським відповіді № 31/15-88-АЗ від 12.04.2023 за результатами розгляду запиту адвоката Завальнюка Д., відповідно до якої станом на 07 квітня 2023 року згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ТОВ «ТРАНСБУД ПРОФТЕХ», , зареєстровані транспортні засоби: 18.08.2022 General Trailers TF34CZ, 2002 року випуску та 05.11.2022 Renault Premium, 2013 року випуску, об`єм двигуна 10837 куб.см. (а.с. 47).

Отже, відповідач не обмежений наразі у своєму праві розпорядитися на власний розсуд належним йому майном та реалізувати його, що в подальшому може утруднити виконання або унеможливити виконання рішення суду, тому колегія суддів наведені доводи відхиляє.

Крім того, колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14 лютого 2022 року у справах № 644/3734/21, № 367/3628/21.

Застосований судом вид забезпечення позову арешт повністю відповідає меті забезпечення позову, оскільки використання транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки.

Як не заслуговують на увагу і доводи скарги щодо відсутності в ухвалі таких ідентифікаторів рухомого майна як реєстраційні номерні знаки транспортних засобів, на які накладено арешт, оскільки стверджуючи про необхідність конкретизації майна, відповідач не надає відповідних відомостей, а позивач зі свого боку вчинив вичерпні дії, спрямовані на встановлення відповідних засобів, шляхом запиту до Головного Сервісного Центру МВС .

Натомість, суд вважає за необхідне в цій частині змінити судове рішення шляхом доповнення резолютивної частини ухвали відомостями про об`єм двигуна транспортного засобу Renault Premium, 2013 року випуску - 10837 куб.см.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 1, 4 статті 376 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 367 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, отримали часткове підтвердження під час апеляційного провадження та є підставою для зміни оскаржуваної ухвали в наведеній частині.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСБУД ПРОФТЕХ» в особі свого представника Мельника Василя Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини після цифр і слів «2013 року» словами та цифрами «об`єм двигуна 10837 куб.см».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 28 листопада 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький