Справа № 737/871/23
Проваждення № 2/737/249/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2023 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого суддіКоренькова А.А.
при секретарі судового засіданняЧередниченко С.О.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 737/871/23
за позовомОСОБА_1 ОСОБА_2
доКуликівської селищної ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаприватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренко Євгеній Петрович
провизнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами
учасники справи та представники:не з`явилися

в с т а н о в и в :

23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 заповіту не залишив. Спадкоємцями ОСОБА_3 є позивачі: дружина померлого ОСОБА_1 (далі Позивач-1) та син померлого ОСОБА_2 (далі Позивач-2). До спадкового майна, що залишилось після померлого, входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок був побудований під час перебування померлого ОСОБА_3 в шлюбі з Позивачем-1. Позивач-1 відмовилась від належної їй частини у спадщині покійного чоловіка на користь сина Позивача-2. За життя померлий ОСОБА_3 не оформив відповідних правовстановлюючих документів на домоволодіння, що стало причиною відмови у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Просять суд визнати за Позивачем-1 право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а Позивач-2 визнати за ним право власності на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 04 грудня 2023 року.

В судове засідання позивачі не з`явились, в позовній заяві просили розглянути справу за їх відсутності.

Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П. надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі.

Відповідач Куликівська селищна рада подала відзив на позовну заяву, позов визнає повністю, просить справу розглядати без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази надані сторонами та матеріали спадкової справи № 46/2013 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , які надав приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренко Євгеній Петрович, судом встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини, що виникли між сторонами.

ОСОБА_3 та Позивач-1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 травня 1972 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Позивач-2, є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 12/206 від 16 серпня 2023 року, на день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_1 , сином ОСОБА_2 , невісткою ОСОБА_4 , онукою ОСОБА_5 , онуком ОСОБА_6 (а.с.11).

Відповідно до витягів з погосподарських книг Салтиково-Дівицького старостинського округу за 1991 2015 роки, ОСОБА_3 значиться головою домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30-34).

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав (а.с.51).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема входить 1/2 частина домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до складу вказаного домоволодіння входять житловий будинок (А-1,а), сарай (В-1, в-1), гараж (Б-1), погріб (Г) (а.с. 22 24)

Вищевказані будівлі і споруди, що входять до складу спадщини, були побудовані в 1989 році під час перебування Позивача-1 та померлого ОСОБА_3 в шлюбі.

За життя померлий ОСОБА_3 не ввів вказаний вище будинок з надвірними будівлями та спорудами в експлуатацію та не оформив правовстановлюючі документи на нього. Згідно довідки КП «Чернігівське МБТІ» від 29.11.2021 № 720 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 23).

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

Cпадкоємцем за законом до майна померлого спадкодавця є Позивач - 2, Позивач 1 відмовилась від належної їй частки спадщини.

Відомості щодо інших спадкоємців, які претендують на спадщину, у спадковій справі відсутні.

Спадщину після смерті батька, син спадкодавця Позивач - 2 прийняв подавши заяву приватному нотаріусу Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренку Є.П. на підставі чого було заведено спадкову справу 46/2013 (а.с.52).

19 жовтня 2023 року Позивач-2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (а.с. 58 на звороті). В цей же день Позивач-2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером :09:005:0160 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №742092 (а.с. 60).

Разом з тим, нотаріус відмовив Позивачу-2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 29).

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Надані докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Ці права і обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна.

Як встановлено судом з наданих сторонами доказів, будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , було побудовано в 1986 році під час шлюбу ОСОБА_3 та Позивача1.

Майнові відносини, які виникли між померлим та Позивачем-1 після реєстрації шлюбу на момент побудови житлового будинку з надвірними спорудами, що входить до складу спадщини, регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР. Статтею 22 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України, у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Докази наявності рішення суду або домовленості між Позивачем-1 та померлим ОСОБА_3 які б по іншому визначали їх частки у праві спільної сумісної власності, суду не надано.

Таким чином, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що Позивачу-1 на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Отже, позовні вимоги Позивача-1 про визнання за нею частки у спільному майні подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Як було встановлено судом, Позивач 1 відмовилась від спадщини, а Позивач 2 прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 .. Наявність інших спадкоємців судом не встановлена. Отже, Позивач 2 являється єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 за законом, який прийняв спадщину.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Позивачі позбавлені можливості оформити своє право нерухоме майно у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на таке майно та у зв`язку із відсутністю у позивачів документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких умов, враховуючи, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було збудоване до 05.08.1992 року, а саме в 1989 році під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в шлюбі, але за життя ними не були оформлені правовстановлюючі документи на будинок, після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв його син ОСОБА_2 , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 визнати право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння в порядку спадкування після померлого ОСОБА_3 ..

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 141, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

в и р і ш и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Куликівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку загальною площею 96,3 кв.м, житловою площею 54,9 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок А-1, а, сарай В-1, в-1, гараж Б-1, погріб Г) садиби АДРЕСА_1 .

3. Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку загальною площею 96,3 кв.м, житловою площею 54,9 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок А-1, а, сарай В-1, в-1, гараж Б-1, погріб Г) садиби АДРЕСА_1 .

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Повний текст рішення складений 04 грудня 2023 року.

Суддя А.А. Кореньков