ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

07 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 161/4569/22

провадження № 61-12220св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив»,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 , яка підписана представником Багіровим Рустамом Алігейдаровичем , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив», про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» (далі - ТОВ «ФК «Фінактив»), про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2022 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 55 000 грн відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року змінено шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності;

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2022 року скасовано, справу в частині вирішення заяви ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 04 листопада 2022 заяву представника відповідача Багірова Р. А. про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задоволено частково. Стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, понесені в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Багірова Р. А. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «ФК «Фінактив», року про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього, відмовлено.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу за підписом представника Максимовича О. В. на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року, постанову Волинського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року, додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 04 листопада 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2023 року касаційне провадження у справі № 161/4569/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Максимовичем О. В., на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього закрито на підставі пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду від 25 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Максимовичем О. В., залишено без задоволення. Додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 04 листопада 2022 року залишено без змін.

30 травня 2023 року ОСОБА_2 подала заяву за підписом представника Багірова Р. А. про ухвалення додаткової постанови щодо судових витрат, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн та винагороду «Гонорар успіху» у розмірі 25 000,00 грн. Заява мотивована тим, що адвокатом було вивчено касаційну скаргу позивача, проаналізовано практику Верховного Суду, на яку посилається позивач у касаційні скарзі, проаналізовано іншу практику Верховного Суду , підготовлено та подано відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 . До заяви додані копії рахунку № 55 від 30 травня 2023 року, акту прийому-передачі наданих послуг від 30 травня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2018 року докази надсилання заяви з додатками на електронну адресу позивача та третьої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що:

«27. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

28. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

29. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

30. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

31. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

32. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

33. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

34. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

35. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

36. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

37. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

38. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

39. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (Провадження № 12-14гс22), зазначено, що:

«127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

128. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

129. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

130. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати.

131. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

132. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

134. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

[…]

139. Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

140. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

141. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

142. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

143. Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

146. Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

147. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначено, що:

«… домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

5.40. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

5.41. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

5.42. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

5.43. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

5.44. З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

У справі, що переглядається:

аналіз матеріалів цивільної справи свідчить про те, що 30 липня 2018 року між ОСОБА_2 (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням «АФК» (далі - Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правничої допомоги;

згідно з пунктом 4.1. договору за надання правової (правничої) допомоги клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню гонорар за домовленістю, згідно з обсягом наданих послуг, відповідно до підписаних сторонами актів прийому-передачі наданої правничої допомоги, незалежно від гіпотетичного досягнутого результату у кожній конкретній справі;

відповідно до пункту 4.2. договору розмір гонорару у кожній конкретній справі визначається сторонами у додатках до даного договору, які є його невід`ємною частиною;

у додатку № 4 від 22 квітня 2022 року до договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2018 року зазначена вартість послуг Адвокатського об`єднання у справ № 161/4569/22, а саме:

1. Послуги з представництва інтересів клієнта під час розгляду справи в суді першої інстанції (ознайомлення із справою, формування правової позиції по справі, підготовка заяв по суті справи та інших процесуальних документів, участь в судових засіданнях тощо), ціна 30 000,00 грн (незалежно від обсягу наданих послуг);

2. Послуги з представництва інтересів клієнта під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ціна - 25 000,00 грн (незалежно від обсягу наданих послуг);

3. Послуги з представництва інтересів клієнта під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, ціна - 25 000,00 грн (незалежно від обсягу наданих послуг);

4. Відрядження до м. Києва, ціна - 2 000,00 грн за одну добу;

5. Винагорода «Гонорар успіху», ціна - 25 000,00 грн (у випадку незадоволення судом заявлених позовних вимог);

у лютому 2022 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 за підписом представника Багірова Р. А. , у якому зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач понесла та планує понести у зв`язку із розглядом даної справи в суді касаційної інстанції складаються із витрат на правничу допомогу, попередній (орієнтовний) розмір яких становить 25 000,00 грн. До відзиву додана копія ордеру серія АС № 1054417 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 у Верховному Суді, Касаційному цивільному суді, виданого 21 лютого 2023 року Адвокатським об`єднанням «АФК» адвокату Багірову Р. А.;

до заяви про ухвалення додаткової постанови додані копія рахунку № 55 від 30 травня 2023 року за послуги з представництва інтересів ОСОБА_2 під час розгляду справи в Касаційному цивільному суді, вартістю 25 000,00 грн, винагорода «Гонорар успіху» вартістю 25 000,00 грн, копія акту прийому-передачі наданих послуг від 30 травня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2018 року щодо наданих послуг з представництва інтересів клієнта під час розгляду справи в Касаційному цивільному суді загальною вартістю 25 000,00 грн.

З урахуванням фактичного обсягу наданих адвокатом Багіровим Р. А. юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а такожвідсутності клопотання позивача щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог, колегія суддів вважає, що зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути витрати на професійну справничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Щодо стягнення винагороди «Гонорар успіху» колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз матеріалів цивільної справи свідчить про те, що 16 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із заявою про винесення додаткового рішення щодо судових витрат за підписом представника Бігірова Р. А . Відповідач просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 55 000,00 грн, які складаються з наданих послуг з представництва інтересів ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 30 000,00 грн та винагороди «Гонорар успіху» у розмірі 25 000,00 грн;

додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2022 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 55 000 грн відмовлено;

постановою Волинського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2022 року скасовано, справу в частині вирішення заяви ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції;

ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідач ОСОБА_2 - адвоката Багірова Р. А. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «ФК «Фінактив», про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього, відмовлено. Ухвала суду мотивована тим, що в заяві на адресу суду представник відповідача - адвокат Багіров Р. А. просив прийняти додаткове рішення щодо судових витрат та стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 55 000 грн, що складається з 30 000 грн за послуги представництва інтересів клієнта під час розгляду справи в суді першої інстанції та 25 000 грн винагорода «Гонорар успіху», але представником відповідача в порядку, передбаченому ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження сплати відповідачем коштів в розмірі 55 000,00 грн, зокрема, не надано опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, а також не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, зареєстрованого у встановленому порядку;

ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2022 року в апеляційному порядку не оскаржувалася;

отже питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача «Гонорару успіху» вже було розглянуто. Тому відсутні підстави для задоволенні заяви в цій частині.

Висновки за результатом розгляду заяви

Оскільки постановою Верховного Суду від 25 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення,додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 04 листопада 2022 року залишено без змін, клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково, зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнути витрати на професійну правничу допомогу, понесені нею у суді касаційної інстанції, у розмірі 25 000,00 грн.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 , яка підписана представником Багіровим Рустамом Алігейдаровичем , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені нею при розгляді справи в суді касаційної інстанції, у розмірі 25 000,00 грн.

В іншій частині заяви ОСОБА_2 , яка підписана представником Багіровим Рустамом Алігейдаровичем , відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук