КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5046/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

за участю секретаря - Торгонської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гайдай О.В. звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме: 1/2 квартири по АДРЕСА_1 , який накладено «Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 07.04.2014 року за виконавчим провадженням ВП 36882686 від 20 грудня 2006 року Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та зареєстровано 28 квітня 2014 у року ОСОБА_2 Одеське міське управління юстиції, Одеська обл.. реєстраційний номер обтяження 5495142.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1996 року за № НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів належить на праві власності квартири по АДРЕСА_1 на яку постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.04.2014 року за виконавчим провадження ВП 36882686, було накладено арешт.

Позивач стверджує, що вона не є боржником за виконавчим провадженням ВП 36882686 відкритим Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за заявою ОСББ «Каскад», оскільки боржником за ВП 36882686 є зовсім інша особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій належить квартира АДРЕСА_2 .

Позивач вказує на те, що наявність арешту на належне їй майно, що накладений в рамках виконавчого провадження до якого вона відношення не має, порушує її право власності, захищене Конституцією України, та перешкоджає в повному обсязі користуватися, розпоряджатися власним майном, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання.

06.12.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ОСББ «Каскад» - адвокат Лях Р.М. просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору, вказуючи на те, що ОСББ «КАСКАД» власними діями не чинило та не чинить жодних перешкод Позивачу у володінні так користуванні належною їй квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , а арешт на таку квартиру був накладений не за вимогою ОСББ «КАСКАД», а вчинений державним виконавцем без належної ідентифікації боржника за виконавчим провадженням № 36882686.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 06.12.2023 року не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, її представник адвокат Гайдай О.В. звернувся з заявою в якій просив розглядати справу без його участі, вимоги позову підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСББ «Каскад» також до суду не з`явився, 06.12.2023 року до суду надійшло клопотання від адвоката Ляха Р.М. в якому він також розглянути справу без його участі, та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю спору.

Представник третьої особи Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано Свідоцтво про право власності на житло яке посвідчує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно належить на праві спільної приватної власності в рівних частках квартира АДРЕСА_3 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 330779379 сформованої 01.05.2023 року вбачається, що 28.04.2014 року державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Шушулковим Максимом Дмитровичем, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номеру 36882686 від 07.04.2014 року, яка була винесена державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, було здійснено запис про обтяження (арешт) нерухомого майна, а саме частини квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 .

Згідно листа, за підписом в.о. начальника Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі від 14.04.2023 року за вих..№ 24937 вбачається, що згідно даних АСВП, на примусовому виконанні (ВП № 36882686) перебував судовий наказ № 2/н/1522/336/2012 від 29.08.2012 року виданий Приморським районним судом м. Одеса про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Каскад» в розмірі 40647, 34 грн. Вказане виконавче провадження знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа № 1522/8792/12 (провадження 2/н/1522/336/2012) за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад» про видачу судового наказу про стягнення з громадянки ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги.

29.08.2012 року суддею Приморського районного суду м. Одеси було видано судовий наказ № 1522/8792/2012, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 39272, 47 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 1178, 47 грн., а також судовий збір в розмірі 196, 40 грн.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що жодного відношення до зазначеної вище справи позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке є власницею частини квартири АДРЕСА_3 , не має, оскільки боржником у судовому наказі № 1522/8792/12 (провадження 2/н/1522/336/2012) та відповідно виконавчому провадженні ВП № 36882686 була особа, яка має однакове прізвище, ім`я та по батькові з прізвищем, ім`ям та по батькові позивача, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій належить квартира за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 за № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Виходячи з викладеного вище, наявність арешту (обтяження) накладеного на майно позивача в рамках виконавчого провадження № 36882686, порушується право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каскад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: 1/2 квартири по АДРЕСА_1 , який накладено «Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 07.04.2014 року за виконавчим провадженням ВП 36882686 від 20 грудня 2006 року Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та зареєстровано 28 квітня 2014 року реєстратор: ІІІушулков Максим Дмитрович Одеське міське управління юстиції, Одеська обл.. реєстраційний номер обтяження 5495142.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 11.12.2023 року.

Суддя Петренко В. С.