Справа № 758/2198/23
Провадження № 22-ц/801/2094/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 рокуСправа № 758/2198/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Матківської М.В., Шемети Т. М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Герасимчука Олега Олександровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2023 року, ухвалене місцевим судом під головуванням судді Короля О.П., дата складення повного тексту рішення 07 вересня 2023,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є дочкою відповідача. На даний час позивач є студенткою другого зимового семестру 2023 року ОСОБА_3 за спеціальністю Архітектурні технології. Дата зарахування до університету 06 вересня 2022 року, термін закінчення 18 квітня 2025 року.

Позивач зазначає, що вона орендує квартиру, несе витрати на навчання, проживання, харчування, поповнення мобільного зв`язку та придбання одягу.

ЇЇ мати ОСОБА_4 по мірі можливості допомагає матеріально та повністю забезпечує оплату за навчання та житло.

Натомість, як зазначає позивач, ОСОБА_2 в добровільному порядку коштів на утримання та навчання не надає, родина проживає окремо.

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом, в якому вона просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення нею 23 років.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь і на утримання ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/25 частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 27 лютого 2023 року на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в розмірі 1073,60 грн. та у відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3528 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Обґрунтовуючи мотиви прийнятого рішення місцевий суд врахував обставини, визначені ст. 182, 200 СК України.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Герасимчук О.О. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а також провести розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд першої інстанції ухвалюючи рішення помилково вказав, що вартість навчання позивача, яке становить 18447 Канадських доларів за 2 семестри не є витратами на утримання позивача. Поряд з цим, зазначає, що місцевий суд не врахував розмір щомісячної орендної плати житлового приміщення 680 Канадських доларів. Також, покликається на щомісячні витрати, зокрема, на проживання в місті Торонто (харчування, проїзд, поповнення мобільного зв`язку та придбання одягу). Вважає, що місцевий суд при визначенні розміру аліментів не врахував наявність у відповідача значної кількості об`єктів нерухомого майна. Крім того, на переконання заявника при визначенні розміру аліментів, місцевий суд помилково врахував зобов`язання відповідача, як підставу для зменшення розміру останніх, що не передбачено чинним законодавством. Водночас, зазначає, що термін дії оренди житла, на підставі наданого відповідачем договору закінчився.

25 жовтня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гребенюка В.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому було порушено питання про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, яке мотивоване тим, що у зв`язку із поганим самопочуттям останній не зміг вчасно його підготувати та направити.

Згідно положень статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Вивчивши подане клопотання суд вважає, що враховуючи незначний строк, пропущений стороною відповідача, наявність доказів направлення відзиву іншим сторонам та враховуючи принцип пропорційності у цивільному судочинстві клопотання про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу підлягає задоволенню, а заперечення викладені у відзиві дослідженню.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гребенюк В.О. заперечив аргументи позивача викладені в апеляційній скарзі вказавши, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги не обґрунтовують необхідність сплати аліментів в розмірі про який просить позивач. Крім того, вказує, що несе значні витрати на оренду квартири, сплату комунальних послуг, щомісячних платежів (споживчий кредит), щомісячні відрахування на підтримку ЗСУ в розмірі 30% від його доходу, а також щомісячні сплати за іншими договорами.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (т. 1, а.с. 16).

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 січня 2023 року, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 01 травня 2023 року в цивільній справі № 127/17918/22, вирішено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/25 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 серпня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (т. 1, а.с. 44-52).

Позивач досягла повноліття, навчається та є студенткою другого зимового семестру 2023 року ОСОБА_3 , за спеціальністю Архітектурні технології. Дата зарахування до університету 06.09.2022 року, термін закінчення навчання до 18 квітня 2025 року (т. 1, а.с. 12-13).

Відповідно до довідки ОСОБА_3 вартість навчання в рік (2 семестри) становить 18447 канадських доларів (в місяць 1537 канадських доларів) (т. 1, а.с. 136-137).

За угодою про оренду житлового приміщення від 01 серпня 2022 року ОСОБА_7 орендує приміщення по АДРЕСА_1 . Вартість проживання за один місяць становить 680 канадських доларів (т. 1, а.с. 141-145)

Відповідно до довідки № 98-КЦС від 11.05.2023 р. ОСОБА_2 працює у Касаційному цивільному суді в складі Верховного суду на посаді судді та його заробіток за період з січня 2023 р. по квітень 2023 р. складає: січень 122 942,68 грн.; лютий 140 154,66 грн.; березень 106 412,08 грн.; квітень 172 119,75 грн (т. 1, а.с. 53).

Згідно з довідкою №123-КЦС від 31 серпня 2023 року ОСОБА_2 працює у Касаційному цивільному суді в складі Верховного суду на посаді судді та його благодійний внесок на Збройні Сили України за період з січня 2023 по серпень 2023 складає 671267,04 грн. (т. 2, а.с. 20).

Між ПП «Агенством нерухомості «Ріел-Кудрявський» та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу квартири від 19 листопада 2020 року (т. 1, а.с. 60).

18 квітня 2023 року за відповідачем було зареєстровано право власності на квартиру по АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 18 квітня 2023 року (т. 2, а.с. 6).

Відповідно до договору Купівлі-продажу форвардного контракту №841-23/07/2021-10062 від 26 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петрушком Р.С. та зареєстрованого в реєстрі за №1461, приватне підприємство «Студія-Лада» (надалі Сторона 1) та ОСОБА_2 (надалі Сторона 2) уклали цей договір про те, що за цим Договором Сторона 1 зобов`язується передати Стороні 2, а Сторона 2 зобов`язується прийняти і оплатити вартість Форвардного контракту на умовах, визначених в договорі (п.2.1). Базовий актив форвардного контракту майнові права на одне нежитлове приміщення (надалі паркінг) №72,73 на 1-му поверсі Будинку. Паркінг стане об`єктом нерухомого майна після закінчення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію (п.1.3). Ціна Договору (договірна вартість форвардного контракту) визначена Сторонами відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України в сумі 628820,01 грн. без ПДВ, що еквівалентно 23237,99 доларам США за курсом продажу на міжбанківському валютному ринку станом на кінець дня, що передував укладенню цього Договору, 27,06 грн. за 1 долар США (п.3.1). Сторона 2 виконує своє зобов`язання щодо оплати ціни Договору за наступним графіком: 1 платіж 27 липня 2021 року у розмірі 4700 доларів США; щомісячні платежі за період 27 серпня 2021 року 27 жовтня 2022 року 1175 доларів США; 27 листопада 2022 року 912,99 доларів США. Керуючись ч. 2 ст. 533 ЦК України, Сторона 2 проводить оплату цього договору в гривнях за курсом продажу долару США на міжбанківському валютному ринку станом на кінець дня до дня платежу (п.3.2). Сторона 1 зобов`язується передати Форвардний контракт Стороні 2 за актом приймання-передачі протягом 3 робочих днів з моменту здійснення Покупцем повної оплати Ціни Договору відповідно до умов договору (п.4.1) (т. 1, а.с. 64-65).

Відповідно до форвардного контракту №841-23/07/2021-10062 від 25 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «Ріелжитлобуд» (надалі Сторона 1) та АТ «Закритий недиверсифікований вінчурний корпоративний фонд «Колумбус», від імені якої діє ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційна група Прометей», враховуючи, що продавець базового активу виконує функції будівництва та здійснює будівництво Будинку на підставі Договору про передачу функцій замовника-забудовника при забудові земельної ділянки від 15 липня 2016 року в складі «Будівництва житлово-офісного комплексу з вбудовано-прибудованими офісними і громадськими приміщеннями, паркінгом і магазином на АДРЕСА_2 », уклали цей договір про те, що Продавець зобов`язується у майбутньому в установлений цим контрактом строк передати базовий актив у власність Покупця на визначених у контракті умовах, а Покупець зобов`язується прийняти в установлений строк базовий актив і сплатити за нього визначену контрактом ціну (п.1.1). Базовий актив форвардного контракту майнові права на одне нежитлове приміщення (надалі паркінг) №72,73 на 2-му поверсі секції №П Будинку. Паркінг стане об`єктом нерухомого майна після закінчення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію (п.1.2). Ціна виконання (форвардна ціна) визначена Сторонами відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України в сумі 643000 грн. (в т.ч. ПДВ 107166,67 грн.), що еквівалентно 23762,01 доларам США за курсом узгодженим між сторонами 27,06 грн. за 1 долар США (п.2.3). Покупець виконує своє зобов`язання щодо оплати форвардної ціни за наступним графіком: 1 платіж 01 грудня 2022 року у розмірі 261,01 доларів США; щомісячні платежі за період 27 грудня 2022 року 27 липня 2024 року 1175 доларів США. Керуючись ст. 533 ЦК України, Покупець провидить оплату форвардної ціни в гривнях за курсом продажу долару США на міжбанківському валютному ринку станом на кінець дня до дня платежу, але не менше ніж за курсом продажу долару США, застосованого Сторонами в п.2.3 Контракту (п.2.4). Сторони відповідно до ч.1 ст.212 ЦК України обумовлюють настання обов`язку Продавця базового активу щодо передачі базового активу Покупцю та набуття Покупцем у власність майнових прав на паркінг з відкладальною обставиною сплатою Покупцем 100% встановленої у Контракті форвардної ціни на умовах та за графіком, визначеним в п. 2.4 Контракту (п.2.5) (т. 1, а.с. 67-71).

Відповідно до договору про надання послуг №26070-09/08/2022-26876 від 11 серпня 2022 року між ОСОБА_2 (Замовник) та приватним підприємством «Агентство нерухомості «Ріел-Кудрявський» (Виконавець), Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати послугу, яка призначена для споживання Замовником в процесі придбання нежитлового приміщення, а Замовник зобов`язується оплатити Виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (п.1.1). Метою послуги є придбання Замовником нежитлового приміщення (комори) в АДРЕСА_2 (пп. «а» п.1.3) Оплата за надані послуги здійснюється Замовником згідно з графіком, передбаченим в п.2.3 (п.2.2). Замовник за Виконання договору сплачує Виконавцю плату у розмірі 3539,18 доларів США, що на момент укладення Договору є еквівалентом суми 138735,86 грн. відповідно до курсу станом на день здійснення платежу згідно з графіком: 15 серпня 2022 року 1794 доларів США; 15 листопада 2022 року 523,25 доларів США; 15 лютого 2023 року 523,25 доларів США; 15 травня 2023 року 523,25 доларів США; 15 серпня 2023 року 175,43 доларів США (п.2.3). Договір виконаний згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 31 серпня 2023 року (т. 1, а.с. 80-81).

Між ТОВ «Ріелжитлобуд» та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (комори) від 31 серпня 2023 року, за яким ОСОБА_2 зобов`язується щоквартально сплачувати 523,25 доларів США до 15 серпня 2024 року (т. 2, а.с. 21-23).

Згідно з паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» від 10 липня 2023 року, графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (додаток № 1) АТ «Райффайзен Банк», відповідачем було отримано споживчий кредит в розмірі 500 000,00 гривень терміном на шість років, щомісячний платіж 15164,54 грн. (т. 2, а.с. 2-5).

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 28 травня 2020 року, укладеного між ОСОБА_8 (надалі Орендодавець) та ОСОБА_2 (надалі Орендар), Орендодавець передає в оплатне користування Орендарю жиле приміщення (надалі квартира). За згодою сторін плата за користування квартирою становить 15000 грн. в місяць (п.3.1). Видатки по сплаті комунальних послуг, консьержа, вартість електроенергії, холодної/гарячої води, інтернету, газу сплачуються за рахунок орендаря (п.3.2) (т. 1, а.с. 54).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11 жовтня 2005 року, ОСОБА_9 (надалі Продавець) та ОСОБА_4 (надалі Покупець), уклали цей договір про те, що за цим Договором Продавець передає у власність, а Покупець приймає квартиру за АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 85 зворот)

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 192853106 про реєстрацію права власності, частки квартири за адресою: АДРЕСА_4 належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності (а.с.85).

Відповідно до договору оренди (найму) від 25 квітня 2022 року, ОСОБА_4 орендодавець передає, а ОСОБА_10 орендар бере в тимчасове володіння наступне приміщення: АДРЕСА_4 . Термін оренди складає 11 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується за приймання. Розмір орендної плати складає 32000 грн. за один місяць (т.1, а.с. 86).

Згідно з договором оренди житла від 28 липня 2022 року, ОСОБА_4 орендодавець, надає орендарю ОСОБА_11 в користування квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . За угодою сторін орендна плата складає 1000 доларів США за один місяць (т. 1, а.с. 87).

Відповідно до договору оренди житлової квартири від 28 травня 2023 року ОСОБА_4 орендодавець, надає орендарю ОСОБА_12 в оренду (тимчасове платне користування) квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . За угодою сторін орендна плата складає 650 доларів США за один місяць (т. 2, а.с. 84-87).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу .

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплатити навчання, але покликано також забезпечити дитині достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат.

Матеріалами справи встановлено, що вартість навчання позивачки в рік (2 семестри) становить 18447 канадських доларів (в місяць 1537 канадських доларів).

При цьому, ОСОБА_1 орендує житло, вартість якого за угодою за один місяць становить 680 канадських доларів.

Крім того, місцевим судом при оцінці доказів проведено підрахунки за банківськими виписками по картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 за період з вересня 2022 р. по квітень 2023 р. про її витрати в канадських доларах (а.с. 118-130) та встановлено, що за вищевказаний період витрати на утримання ОСОБА_1 , які доведені письмовими доказами виписками по картковому рахунку, складають 2598,93 САD, відповідно в місяць 371,28 САD (2598 : 7 = 371, 28 САD).

Відтак, розмір витрат, які позивач несе в місяць, з урахуванням вартості навчання, орендної плати та витрат на харчування, проїзд, поповнення мобільного зв`язку та придбання одягу становить 2588,28 САD, що еквівалентно 70601,55 грн. = (2588,28 САD х 27,2774).

В свою чергу, в ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду на посаді судді.

Відповідно до ч.2 ст. 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя не може поєднувати свою діяльність із підприємницькою, адвокатською діяльністю, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу (крім викладацької, наукової чи творчої), а також входити до складу керівного органу чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку.

Інших джерел доходу відповідача ОСОБА_2 , судом першої та апеляційної інстанції не встановлено, таким чином, суддівська винагорода, яку відповідач отримує за роботу на посаді судді, є його єдиним джерелом доходу.

Водночас, як вбачається з довідки №98-КЦС від 11 травня 2023 року відповідач, за період з січня 2023 по квітень 2023 щомісячно отримував в середньому 135407,30 грн. (541629,17:4) після відрахування необхідних податків та зборів та перерахувань благодійних внесків на підтримку ЗСУ, зокрема, в розмірі 376204,60 за вищезазначений період.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_2 щомісячно зобов`язаний здійснювати платежі за договірними зобов`язаннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Суд першої інстанції при ухвалені рішення вірно врахував, що ОСОБА_2 щомісячно сплачує за оренду житла та сплачує комунальні послуги в середньому розмірі 20000,00 грн.

Окрім цього, ОСОБА_2 щомісячно повинен здійснювати наступні платежі: в середньому 1175 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на день розгляду справи місцевим судом становило 42969,75 (35,57х1175) грн. на місяць, по наведеному вище договору, за паркінг до 27 липня 2024 року та в середньому 174,42 доларів США що згідно офіційного курсу НБУ на день розгляду справи місцевим судом становило 6378,54 (35,57х174,42) грн. на місяць, по зазначеному вище договору, за комору до 15 серпня 2024 року, а також 15164,54 грн. на місяць (протягом шести років) за договором споживчого кредиту.

Також, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 січня 2023 року, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 01 травня 2023 року в цивільній справі № 127/17918/22, вирішено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/25 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 серпня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (т. 1, а.с. 44-52). В середньому, розмір аліментів за вказаним рішенням на одну дитину становить 5000 грн.

Таким чином, середній розмір обов`язкових платежів за зобов`язаннями ОСОБА_2 на місяць складає 89512,83 грн. (20000,00 + 42969,75 + 6378,54 + 15164,54 + 5000,00).

Отже, сума коштів, що фактично отримує відповідач, після відрахувань податків та зборів, 30% від суддівської винагороди на благодійні внески та щомісячних обов`язкових платежів в середньому складає 45894,47 грн. (135407,30 - 89512,83).

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої доньки.

Таким чином, місцевий суд, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, враховуючи положення статей 182, 198, 199, 200 СК України і рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, у тому числі й щодо її утримання, дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановивши вказані обставини, зокрема, що повнолітня донька ОСОБА_2 ОСОБА_1 на день звернення до суду не досягла 23 років, навчається в ОСОБА_3 за спеціальністю Архітектурні технології, у зв`язку із чим позбавлена можливості працевлаштуватися та отримувати дохід, тому потребує матеріальної допомоги, а батько ОСОБА_2 зазначену допомогу має змогу надавати, прийшов до вірного висновку, що справедливими, розумними та достатніми, в силу своєї спроможності, є аліменти в розмірі 1/25 частки від всіх доходів (заробітку) відповідача, які становитимуть в середньому 10000,00 грн.

При цьому, апеляційним судом також враховано обставину отримання саме матір`ю позивача доходу в розмірі 650 доларів США від здачі в оренду належної сторонам на праві спільної часткової власності по частці квартири за адресою : АДРЕСА_4 , що підтверджується долученою апеляційним судом копією договору оренди житлової квартири від 28 травня 2023 року (т. 2 а.с. 84-87).

Доводи апеляційної скарги не містять належних, достатніх і допустимих доказів про спростування встановлених вищезазначених обставин.

Покликання в апеляційній скарзі про те, що місцевий суд помилково врахував наявність зобов`язань відповідача, як підставу для зменшення розміру аліментів, що не передбачено чинним законодавством є неспроможними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відтак, з системного аналізу вказаної норми вбачається, що суд повинен враховувати матеріальний стан платника аліментів, зокрема, як його доходи, так і фінансові зобов`язання, після відрахування яких, можливо встановити спроможність надання матеріальної допомоги дитині, яка продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що термін дії оренди житла, на підставі наданого відповідачем договору закінчився, не заслуговують на увагу, оскільки вказаним договором визначено, що строк орендного користування укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 складає шість місяців з 03 червня 2020 року до 03 грудня 2020 року (п. 2.1. Договору). При цьому, якщо сторони договору не заявили про його припинення за місяць до закінчення строку оренди, строк оренди автоматично продовжується на шість місяців (п. 2.2. Договору), тобто постійно і до того часу поки сторони не заявлять про припинення такого договору.

Крім того, наявність у відповідача договірних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 щодо оренди квартири, підтверджується також копією декларації, яка надана до відзиву на апеляційну скаргу (т. 2, а.с. 67).

Будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів зворотного, а саме, що термін дії оренди житла закінчився, стороною позивача не надано.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за доцільне, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст.192 СК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Герасимчука Олега Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді: М.В. Матківська

Т. М. Шемета