ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9016/23 Справа № 243/880/23 Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І.О. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Тимченко О.О.,

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Юрченко Г.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 243/880/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця», в інтересах якого діє Чаруковський Роман Володимирович,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2023 року, повний текст рішення складено 06 вересня 2023 року (суддя Сидоренко І.О.), -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, щоІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 02 годині 45 хвилин на перегоні «ст. Гаврилівка-Язикове» на 981 км пк-2 пасажирським поїздом № 92 сполученням «Одеса-Костянтинівка» стався наїзд електровозом № ЧС-7 №314 під керуванням ОСОБА_3 на трьох осіб, однією з яких була ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок вказаної транспортної події ОСОБА_4 загинула на місці. Електропоїзд № ЧС-7 №314, який належить АТ «Українська залізниця» є джерелом підвищеної небезпеки, та згідно з інформацією наданою на адвокатський запит АТ «Українська залізниця» від 07 грудня 2022 перебуває на балансі структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Відповідач в порушення вимог чинного законодавства не забезпечив всіх можливих заходів щодо забезпечення безпеки громадян, зокрема встановлення огорож, парканів, тощо, та недопущення тяжких наслідків у вигляді загибелі ОСОБА_4 на залізничному перегоні внаслідок збиття рухомим складом залізничного транспорту, що рухався. У зв`язку зі смертю дочки внаслідок наїзду на неї рухомого складу, позивач зазнала сильних душевних та моральних страждань, розмір яких оцінює в 992 400,00 гривень та просить стягнути з відповідача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судове рішення мотивоване тим, що спираючись на засади розумності та справедливості, а також приймаючи до уваги обставини закриття кримінального провадження, розпочатого за фактом загибелі ОСОБА_4 , внаслідок її власної необережності, з урахуванням фінансового стану відповідача, суд вважав за належне стягнути з АТ «Українська залізниця» в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 200 000,00 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач АТ «Українська залізниця», в інтересах якого діє ОСОБА_5 , вважає висновки суду першої інстанції не відповідають всім обставинам справи. Крім того, вважає розмір моральної шкоди суттєво завищеним. Просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог в сумі 200 000,00 грн. та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог в сумі не більше 30 000,00 грн.

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , зазначає, що з рішенням суду першої інстанції не згодна частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди на суму 792 400,00 грн. Просить рішення суду скасувати частково в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні на її користь моральної шкоди на суму 792 400,00 грн. та ухвалити нове рішення, яким стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь моральну шкоду у розмірі 992 400,00 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга АТ «Українська залізниця», в інтересах якого діє ОСОБА_5 , мотивована тим, що визначений розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 200 000,00 грн. не враховує всі фактичні обставини справи, не відповідає принципам розумності, справедливості, співмірності та є суттєво завищеним. І такий розмір відшкодування моральної шкоди є суттєво більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб позивача і приводить до його безпідставного збагачення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , мотивована тим, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не була врахована ступінь вини власника джерела підвищеної небезпеки щодо убезпечення залізної дороги від таких випадків, не врахована чинна практика Верховного Суду з розгляду справ з аналогічних питань. Суд у своєму рішенні недостатньо обґрунтував на стільки значне зменшення розміру моральної шкоди. Також зазначає, що судом першої інстанції не були застосовані положення ст. 164.2.14 Податкового кодексу України.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача у справі відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Від відповідача у справі відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» заперечувала.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні в режимі відеоконференції доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечував.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що На підставі постанови слідчого СВ Барвінківського відділення поліції (м. Барвінкове) Ізюмського відділу поліції (м. Ізюм) ГУ НП в Харківській області від 25 грудня 2015 року кримінальне провадження, відомості за яким 09 липня 2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.

За наведеною постановою, досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000303 від 09 липня 2015 року розпочато за фактом того, що ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 02 годині 45 хвилин на перегоні «ст. Гаврилівка-Язикове» ДП «Донецька залізниця» на 981 км пк-2 пасажирським поїздом № 92 сполученням «Одеса-Костянтинівка» електровозом № ЧС-7 №314 під керуванням ОСОБА_3 смертельно травмовано трьох осіб, однією з яких була - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10 липня 2015 року було проведено нараду при начальнику Дніпропетровського локомотивного депо за участю в.о. ТЧЗЕ ОСОБА_6 , ТЧЗР ОСОБА_7 , ТЧГТ ОСОБА_8 , ТЧБР ОСОБА_9 , ТЧЮ ОСОБА_10 , ТЧМІ ОСОБА_11 , техніка ОСОБА_12 , машиніста електровозу ОСОБА_3 та помічника машиніста електровозу ОСОБА_13 встановлено, що електровоз на перегоні «ст. Гаврилівка-Язикове» на 981 км рухався з дозволеною швидкістю 110 км/г, при екстреному гальмуванні гальмівний шлях склав 1000 м, розрахунковий гальмівний шлях 1003 м. Електровоз слідував в умовах обмеженої видимості при русі в кривій ділянці з використанням прожектора у темний час доби.

У вищевказаній постанові слідчий прийшов до висновку, що в діях машиніста електровоза ОСОБА_3 та помічника машиніста електровозу ОСОБА_13 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 276 КК України.

З висновку експерта № 20 Брт/15 від 24.11.2015 видно, що причиною смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стали чисельні травми несумісні з життям, які утворилися внаслідок зіткнення з потягом або залізничним транспортним засобом пересування. В крові трупу загиблої ОСОБА_4 спирти не виявлені.

Згідно з Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13 липня 2015 року виконкомом Прелеснянської сільської ради Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За довідкою Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області від 22 грудня 2022 № 15-20/5/311, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.10.2008 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 та мала склад сім`ї: батько ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , брат ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

З листа Акціонерного товариства «Українська залізниця» № Ц-4-88/2836-22 від 07 грудня 2022 року видно, що електровоз № ЧС-7 № 314, який слідував у добу 09 липня 2015 року з поїздом № 92 перебуває на балансі структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до довідки Дніпропетровського локомотивного депо про розшифровку швидкістномірної стрічки ЧС-7 №314 поїзд № 92, машиніст ОСОБА_3 за 09 липня 2015 року, було встановлено, що слідував поїздом № 92 сполученням «Одеса-Костянтинівка» о 02 годині 44 хвилин, та на 981 км пк 1 перегон «ст. Гаврилівка-Язикове» при швидкості 110 км/г та ввімкненому зеленому світлі локомотивного світлофора машиніст застосував екстрене гальмування (з наїздом). Встановлена швидкість по перегону «ст. Гаврилівка-Язикове» 120 км/г (982 км пк9 - 971 км пк6), 115 км/г (982 км пк9 - 979 км пк7, 975 км пк2, 973 км пк7), 110 км/г (979 км пк4-6). Гальмівний шлях склав S факт = 1000 м, S расч = 1003 м. Поїзд простояв 28 хвилин, та відправився о 03 годині 12 хвилин.

За актами комісійного огляду електровоза ЧС-7 №314 від 10 липня 2015 Дніпропетровського локомотивного депо, комісією, оглянуто електровоз ЧС-7 №314, та в ході огляду технічного стану секції № 1 електровоза ЧС-7 №314 пошкоджень не виявлено. Також, комісією проведено перевірку технічного стану приладів безпеки руху та гальмівного обладнання електровоза ЧС-7 №314, під час якої виявлено, що прилади безпеки руху і радіозв`язку, дія звукових сигналів та система піскоподачі знаходилися у справному стані і задовольняли вимогам Інструкцій ЦТ-0073, ЦТ-ЦШ-0072 та Правилам ремонту ЦТ-0039. Автогальмове обладнання знаходиться у справному стані і задовольняє вимогам Інструкцій № ЦТ-0058, № ЦТ-ЦВ-ЦЛ-0015, Правилам ремонту ЦТ-0039 та Правилам технічної експлуатації залізниць України. Локомотив обладнаний чавунними гальмівними колодками.

Товщина гальмівних колодок відповідає вимогам п. 3.2.5 Інструкції № ЦТ-ЦВ-ЦЛ-0015 та п. 3.3.11 Правилам ремонту ЦТ-0039 (не менше 15 мм). Комісією також виконано перевірку технічно-гальмівного обладнання електровоза ЧС-7 № 314, під час якої зауважень в роботі не виявлено.

Згідно з рапортами локомотивної бригади пасажирського поїзду №92 «Одеса - Костянтинівка», електровоза ЧС-7 №314, машиніста ОСОБА_3 та помічника машиніста ОСОБА_13 від 09 липня 2015 року, при виході з кривої дільниці на 981 км перегону Гаврилівка - Язикове в умовах обмеженої видимості помічником машиніста ОСОБА_13 подавалися попереджувальні сигнали великої гучності. В цей же час він помітив у міжрельсовому просторі жінку, яка стояла на колінах та подав сигнал значної гучності, а машиніст ОСОБА_3 застосував екстрене гальмування з застосуванням піску, але запобігти наїзду не вдалося через малу відстань. Після повної зупинки поїзда помічник машиніста оглянув місце події та виявив три тіла без ознак життя. Про транспортну подію повідомлено чергового ст. Язикове, яка викликала швидку та повідомила поліцію.

За протоколом наради при начальнику Слов`янської дистанції колії від 13 липня 2015 року, проведеної за фактом групового травмування з летальним наслідком сторонніх осіб, серед яких була ОСОБА_4 , керівництвом підприємства з метою попередження випадків невиробничого травмування, прийнято рішення, що всім начальникам ділянок провести роз`яснювальну роботу серед населення до 29 липня 2015 року, доповідні про проведення роз`яснювальних робіт надати в службу охорони праці дистанції колії в строк до 01 серпня 2015 року. Крім того, всім начальникам ділянок забезпечити виконання плану організаційно-технічних заходів з попередження нещасних випадків з людьми, які не пов`язані з роботою на залізничному транспорті.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця», в інтересах якого діє ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спираючись на засади розумності та справедливості, а також приймаючи до уваги обставини закриття кримінального провадження, розпочатого за фактом загибелі ОСОБА_4 , внаслідок її власної необережності, з урахуванням фінансового стану відповідача, суд вважав за належне стягнути з АТ «Українська залізниця» в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 200 000,00 гривень.

Проте апеляційний суд у повній мірі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Вимоги частин 2 та 3 статті 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю .

Відповідно до вимог частин 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого.

Аналогічна позиція викладена у постанові КЦС ВС від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18.

При цьому, згідно з частиною другою статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, тобто груба необережність потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі.

Отже, висновок суду першої інстанції стосовно того, що шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого, не є підставою для відмови в захисті порушеного права, оскільки за змістом вищезазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише за спричинення шкоди за наслідками непереборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди.

Аналогічний висновок Верховного Суду міститься в постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 127/13341/20.

В даному випадку обставин непереборної сили або умислу потерпілого не встановлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» щодо завищеного розміру моральної шкоди, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що моральна шкода позивачу завдана смертю її доньки, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя позивачки їй душевні страждання. Відновити становище, яке існувало до смерті доньки, в житті позивачки неможливо. Тобто, сам факт загибелі доньки є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивача.

Такий висновок відповідає правовий позиції, викладеній Верховним Суду, в постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 545/3210/18.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» задоволенню не підлягає.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці, суд першої інстанції, спираючись на засади розумності та справедливості, а також приймаючи до уваги обставини закриття кримінального провадження, розпочатого за фактом загибелі ОСОБА_4 , внаслідок її власної необережності, з урахуванням фінансового стану відповідача, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з АТ Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В зв`язку з чим, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивачки є заниженим та не відповідає засадам розумності, справедливості та співмірності є необґрунтованим.

Наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Проте апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про не зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині, що суми моральної шкоди, завданої смертю родича, підлягає виплаті без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до Закону України № 466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування моральної шкоди, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення стягнення моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення стягнення моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційні скарги позивача та відповідача по суті позовних вимог залишені без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанціях, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», в інтересах якого діє Чаруковський Роман Володимирович, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2023 року змінити, зазначивши, що сума моральної шкоди, стягнутої з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 в розмірі 200 000,00 грн., підлягає стягненню без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді В.П. Зубакова

В.О. Остапенко

Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко