Справа № 447/123/20 Головуючий у 1 інстанції Головатий А.П.
Провадження № 22-з/811/292/22 Доповідач в 2 інстанції Шеремета Н.О.
УХВАЛА

07 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року та на додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

У лютому 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання майна спільною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у розмірі 331 110.00 грн. та відсотки по них, що зберігаються на особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі договору №SAMDNWFD901 від 15.08.2017, укладеному між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Додатковим рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі у розмірі 3 732.10 грн.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року та додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року оскаржила ОСОБА_3 , подавши апеляційні скарги в яких просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі, а додаткове рішення скасувати та відмовити в його ухваленні.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року - задоволено частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/2 частину грошових коштів в розмірі 23 261.31 доларів США та 150 000.00 грн - скасовано та ухвалено в цій частині вимог постанову, якою зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на грошові кошти в розмірі 11633.66 доларів США та нараховані по них відсотки, що знаходяться на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», відкритому на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору «Депозит Плюс» № НОМЕР_2 , укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» 18.08.2015 року на суму 23267.31 доларів США.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на грошові кошти у розмірі 75000.00 грн. та нараховані по них відсотки, що знаходяться на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», відкритому на ім`я ОСОБА_1 на підставі депозитного договору «Стандарт» № SAMDNWFD501, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» 06.02.2018 року на суму 150000.00 грн.

В решті рішення суду залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року - залишено без задоволення, додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3593.96 грн. судового збору за подання зустрічного позову та 5390.94 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

27 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обгрунтування заяви покликається на те, що він представляє інтереси ОСОБА_1 в даній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 22 серпня 2022 року. Стверджує, що вартість послуг адвоката (гонорар адвоката) складає 20 000 грн., що передбачено пунктом 2.3 договору про надання правової допомоги від 22 серпня 2022 року. Зазначає, що у відзиві на апеляційні скарги просив стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу, однак ухвалюючи постанову за результатом розгляду апеляційних скарг ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року та на додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року судом апеляційної інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що винагорода адвоката визначена сторонами договору у твердій грошовій сумі, яка за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, відтак, при визначені фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу , витрачена адвокатом при наданні послуг клієнту. Вважає, що незважаючи на те, що позивач не сплатив адвокатський гонорар, у нього виник обов`язок сплатити такий згідно з договірними зобов`язаннями, а тому витрати за цим гонораром є «фактично понесеними». З наведених підстав просить ухвалити додаткове рішення у справі, присудивши ОСОБА_1 судові витрати, а саме, витрати на професійну правничу допомогу.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечив щодо ухвалення додаткового рішення у справі та просив залишити заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 без задоволення, мотивуючи тим, що судом апеляційної інстанції вирішено питання судових витрат, ухвалення додаткового рішення є правом суду, а не обов`язком суду, а до заяви про ухвалення додаткового рішення не долучено доказів її направлення іншій стороні у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заяву слід залишити без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ратичем Тарасом Михайловичем укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року та на додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року у справі № 447/123/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з п. 2.1 договору про надання правової допомоги від 22 серпня 2022 року отримання винагороди адвоката за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.

Відповідно до п. 2.3 договору про надання правової допомоги від 22 серпня 2022 року загальна вартість послуг адвоката (гонорар адвоката) за цим договором становить 20 000 грн.

Пунктом 2.4 договору про надання правової допомоги від 22 серпня 2022 року передбачено, що вартість послуг, визначена в п. 2.3 цього договору, клієнт сплачує протягом 30 днів з моменту набрання законної сили рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року та додатковим рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 13 червня 2022 року у справі № 447/123/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає до задоволення, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була сума таких витрат обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

При цьому, частиною 9 ст. 83 ЦПК України передбачено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Порушення приписів ч. 9 ст. 83 ЦПК України, а саме, не направлення доказів, які підтверджують факт понесення ним витрат на правову допомогу, позбавляє іншу сторону можливості підготувати та подати до суду відповідні заперечення проти таких вимог, що в свою чергу, порушує принципи диспозитивності та змагальності сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, заявником, всупереч вимогам ст. 83 ЦПК України до заяви не додано доказів направлення такої іншим учасникам справи.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Порушення встановленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: ненаправлення на адреси інших учасників справи документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, є підставою для повернення без розгляду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Наведене узгоджується із висновками, сформованими Верховним Судом у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 922/2821/18, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/14138/18, від 24 березня 2021 року у справі № 756/2399/18, від 30 червня 2022 року у справі № 640/1175/20 та від 21 вересня 2022 року у справі №725/1301/21.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення витрат на правничу допомогу слід повернути заявнику без розгляду.

Керуючись ст. 83, 182, 183, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала складена 07.07.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк