Провадження № 22-ц/802/1085/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2017 року. Шлюб між ними розірвано 15 лютого 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Позивачка також зазначила, що відповідач після припинення шлюбних відносин і по день звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ніякої участі в утриманні дочки не приймає. Дитина навчається у дошкільному навчальному закладі, витрати на відвідування якого несе лише вона. Дочка потребує одягу, взуття, харчування, ліків, відвідує гуртки та індивідуальні заняття. Вона не в змозі самостійно утримувати дитину та забезпечувати їй належний рівень життя.

Відповідач є працездатною особою, неодружений, утриманців не має, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2023 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 04 липня 2023 року й до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць в розмірі 3 000 грн допущено до негайного виконання.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 1 073,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягувати з нього в користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції врахував, що відповідач є працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші неповнолітні діти та непрацездатні особи, а тому суд дійшов висновку, що відповідач має змогу сплачувати на утримання своєї неповнолітньої дочки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

За матеріалами справи судом установлено, що позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2017 року. Шлюб між ними розірвано на підставі заочного рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 15 лютого 2022 року (а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народилася дочка ОСОБА_6 (а. с. 8).

Після розірвання шлюбу між позивачкою і відповідачем дитина залишилася проживати разом зі своєю матір?ю позивачкою у цій справі і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Виконавчого комітету Забродівської сільської ради, які видані Забродівською сільською радою Ратнівського району Волинської області 03 серпня 2018 року за вихідним № 1256 та 28 серпня 2020 року за вихідним № 669 (а. с. 9, 10).

Згідно з довідкою Дошкільного навчального закладу № 24 Луцької міської ради від 29 червня 2023 року за вихідним номером 32 ОСОБА_3 відвідує Дошкільний навчальний заклад № 24 (а. с. 11).

Домовленості між сторонами щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини не досягнуто.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Як передбачено статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За положеннями частин 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов?язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Згідно із частиною 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання неповнолітньої дитини, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3000 грн щомісячно.

При цьому судом правильно враховано, що відповідач ОСОБА_2 як батько зобов`язаний утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття, він є працездатною особою, у нього немає інших осіб, яких він утримує.

Натомість відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних доказів щодо того, що він за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем не має змоги сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 3 000 грн щомісячно.

Окрім того нормами чинного законодавства передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зокрема, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді