Справа № 643/602/23
Провадження № 2/643/337/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Салтівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

про визнання батьківства,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2023 року ОСОБА_4 (далі позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), відповідно до змісту якого просить суд:

- визнати його батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- внести зміни до актового запису № 346 від 24.04.2018, складеного Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про народження ОСОБА_5 , а саме у графі «Відомості про батька» виключити відомості про «прізвище - ОСОБА_6 , ім`я - ОСОБА_7 », по-батькові ОСОБА_8 » та зазначити «прізвище ОСОБА_9 , ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Федеративної Республіки Нігерія» - батьком дитини, прізвище дитини, її ім`я та по-батькові, дату та місце народження залишити без змін.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що він проживав разом із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу та від сумісного проживання мають доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, відповідач, без його відома, зареєструвала дитину відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Він просив відповідача визнати його батьківство, проте відповідач цього уникав, внаслідок чого він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Також зазначив, що він постійно матеріально утримує доньку та бере участь у її вихованні.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2023 вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

01.02.2023 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2023 відкрито провадження у справі № 643/602/23, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, на підставі ст. 53 ЦПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Салтівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано додаткові докази у справі, підготовче засідання призначено на 02.03.2023 року.

01.03.2023 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач вказує на те, що позивач дійсно є батьком їх малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, після народження дитини позивач не бажав визнавати батьківство та зареєструвати себе батьком дитини, а зараз йому це потрібно для оформлення дозволу на проживання в Україні. При цьому, відповідач зазначає, що доводи позивача про те, що він фінансово утримував родину та брав участь у вихованні дитини не відповідають дійсності.

02.03.2023 року підготовче засідання було відкладено на 30.03.2023 року у зв`язку з ненаданням витребуваних судом доказів.

15.03.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив.

30.03.2023 року підготовче засідання відкладено на 12.04.2023 року, враховуючи позицію відповідача роз`яснено сторонам їх право врегулювати спір у добровільному порядку шляхом звернення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення змін до актового запису про народження дитини та отримання нового свідоцтва про народження дитини. При цьому, протокольною ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження у справі № 643/602/23 на тридцять днів відповідно до ч. 3 ст. 189 ЦПК України.

У підготовчому засіданні 12.04.2023 року відповідач пояснив, що домовився з позивачем про зустріч в органі РАЦС для подання заяви про визнання батьківства, і 07.04.2023 року о 09:00 год. з`явився у органі РАЦС за адресою АДРЕСА_1 , проте позивача там не було.

Представник позивача у свою чергу зазначив, що позивач прибув 07.04.2023 року о 09:00 год. до органу РАЦС за адресою АДРЕСА_1 , проте відповідач не з`явилася, що свідчить про її небажання офіційно визнати позивача батьком дитини.

12.04.2023 року суд відклав підготовче засідання на 25.04.2023 року та ще раз надав сторонам можливість врегулювати спір мирним шляхом з огляду на те, що відповідач визнає позивача батьком своєї дитини, та звернутися до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення змін до актового запису про народження дитини та отримання нового свідоцтва про народження дитини.

У підготовчому засіданні 25.04.2023 року представник відповідача пояснив, що відповідач домовився з позивачем про зустріч в органі РАЦС для подання заяви про визнання батьківства 21.04.2023 року о 09:00 год., проте позивач у призначений час так і не з`явився.

Представник позивача у свою чергу стверджує, що з`явився у призначений час до органу РАЦС, проте відповідача там не було.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2023 призначено у справі № 643/602/23 судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 34), провадження у справі зупинено на час проведення судової експертизи.

На адресу Московського районного суду м Харкова надійшло клопотання Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121-23/10669-БД від 23.05.2023, відповідно до змісту якого експерту для проведення даної експертизи необхідні зразки біологічного матеріалу (кров або слина) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_5 , відібрані фахівцями бюро СМЕ в установленому порядку, або направити вищезазначених осіб разом для відбору експериментальних зразків до відділу біологічних досліджень та обліку Харківського НДЕКЦ МВС за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32, 29.06.2023 з 10 до 11 год. (резервна дата 05.07.2023 з 10 до 11 год).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.06.2023 поновлено провадження у справі № 643/602/23, клопотання Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України задоволено: зобов`язано ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) разом із малолітньою ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) прибути разом для відбору експериментальних зразків до відділу біологічних досліджень та обліку Харківського НДЕКЦ МВС за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32, 29.06.2023 з 10 до 11 год. (резервна дата 05.07.2023 з 10 до 11 год.). На час проведення експертизи зупинено провадження у справі № 643/640/23.

17.07.2023 року від Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшли матеріали справи № 643/602/23 разом з повідомленням про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/121-23/10669-БД, оскільки відповідач та малолітня ОСОБА_5 не з`явилися.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.07.2023 поновлено провадження у справі № 643/602/23, підготовче засідання призначено на 12.09.2023 року.

04.09.2023 року представником відповідача подано заяву, відповідно до змісту якої вона повідомляє суд про те, що 04.09.2023 року між нею та відповідачем розірвано Договір про надання правової допомоги від 24.03.2023 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 643/602/23 до судового розгляду по суті на 10.10.2023 року.

10.10.2023 року представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

10.10.2023 року розгляд справи відкладено на 21.11.2023 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні 21.01.2023 року позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Одночасно просив суд судові витрати покласти на позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суд не повідомив, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Третя особа у судове засідання також не з`явилась, розгляд справи просила здійснювати за її відсутності.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстав для відкладення судового засідання, передбачених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відсутні підставі для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні 21.11.2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2018 року відповідач народила дитину, дівчинку, про що свідчить медичне свідоцтво про народження № 401, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо запису про народження.

24.04.2018 року відповідач звернулася із заявою до Московського районного у місті Харкові відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, відповідно до змісту якої просила внести відомості про батька Емілії відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та зазначити у графі «відомості про батька» за прізвищем, громадянством матері і вказати « ОСОБА_11 ».

Як вбачається з актового запису про народження № 346 від 24.04.2023 державна реєстрація народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане 24.04.2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані: ОСОБА_11 , ОСОБА_3

Під час розгляду справу відповідач у судовому засіданні не заперечува, що позивач є батьком її доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, незважаючи на те, що відповідач визнає позивача батьком своєї доньки, сторони так і не змогли врегулювати це питання у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 126 СК України та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, мотивуючи це тим, що обидва двічі приходили до органу реєстрації актів цивільного стану, проте один одного там не бачили.

Така поведінка відповідача свідчить про неможливість врегулювати даний спір мирним шляхом, а тому він підлягає розгляду судом в порядку, визначеному ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу.

Загальні правила визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано нормами ст. 125 Сімейного кодексу України.

Так відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини (п. 1) або за рішенням суду (п. 3).

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу (ч. 4 ст. 128 СК України).

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №760/3977/15-ц (провадження №61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2023 призначено у справі № 643/602/23 судову молекулярно-генетичну експертизу.

Однак, 17.07.2023 року від Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшли матеріали справи № 643/602/23 разом з повідомленням про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/121-23/10669-БД, оскільки відповідач та малолітня ОСОБА_5 не з`явилися.

Матеріали справи містять належні докази повідомлення позивача і відповідача про необхідність з`явитися разом з дитиною для відбору експериментальних зразків до відділу біологічних досліджень та обліку Харківського НДЕКЦ МВС за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32, 29.06.2023 з 10 до 11 год. (резервна дата 05.07.2023 з 10 до 11 год.).

Отже, сторонам було достовірно відомо про хід розгляду справи та факт призначення експертизи, обов`язок з`явитись для проведення експертизи до експертної установи та обов`язок відповідача, з якою проживає дитина, забезпечити присутність дитини.

При цьому, відповідач не звертався з клопотанням про відкладення проведення експертизи у зв`язку з наявністю обставин, які перешкоджають йому прибути в експертну установу, не надав суду належних та допустимих доказів неможливості його прибуття в експертну установу для відібрання зразків для проведення експертизи в час, визначений експертом.

Таким чином, призначена у даній справі судово-генетична експертиза не була проведена через ухилення відповідача від явки з дитиною на експертизу. Без представлення експерту можливості здійснити забір біологічного матеріалу відповідача та дитини, проведення генетичної експертизи є неможливим.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування наслідків, які передбачені ст. 109 ЦПК України.

Одночасно, суд нагадує, що відповідно до норм ст. 12, ст. 43 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а також сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому учасники справи повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки.

Добросовісність у таких випадках означає прагнення особи сумлінно використовувати права та забезпечити виконання обов`язків. Отже, законодавець, через наскрізний у цивільному праві принцип добросовісності, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями або бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

Стосовно справ про визнання батьківства, то добросовісне використання їх учасниками своїх процесуальних прав та виконання відповідних обов`язків не лише відповідає інтересам сторін, а й має особливо важливе значення з огляду на те, що визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, зокрема права знати своїх батьків, спілкуватися з ними та отримувати їхнє піклування.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги факт визнання відповідачем ОСОБА_2 батьком своєї дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилення відповідача від явки на експертизу, а також наявні в матеріалах справи докази, в тому числі фотографії, на яких зображені сторони поряд з дитиною при виписці з пологового будинку, на прогулянці та вдома, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення батьківства позивача.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За таких обставин наявні підстави для внесення відповідних змін до актового запису.

При цьому, суд не надає оцінку іншим аргументам сторін, оскільки вони не мають вирішального значення для цієї справи з огляду на предмет позову та обставини, які входять до предмета доказування у даній справі.

З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Разом з тим, оскільки у судовому засіданні 21.11.2023 представник позивача просив покласти судові витрати на позивача і не вимагає з відповідача відшкодування судових витрат, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_2 задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Федеративної Республіки Ніґерія, батьком дитини ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Харкові.

3. Внести зміни до актового запису № 346 від 24.04.2018 року, складеного Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про народження ОСОБА_5 , а саме, у графі «Відомості про батька» виключити відомості про «прізвище ОСОБА_6 , ім`я ОСОБА_7 , по-батькові ОСОБА_8 » та зазначити батьком дитини «прізвище ОСОБА_9 , ім`я - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Федеративної Республіки Ніґерія». Прізвище дитини, її ім`я та по-батькові, дату та місце народження залишити без змін.

4. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Позивач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ).

6. Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_3 ).

7. Третя особа: Салтівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (; м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 144).

Повне рішення складено 01.12.2023 року.

Суддя Н.В. Новіченко