КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №357/2501/22
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4349/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року (суддя Бебешко М.М.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківська міська рада Київської області, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак Альона Петрівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою,

встановив:

у березні 2022 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання спадщини ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , відумерлою та просив передати вказане майно у власність територіальної громади міста Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради.

Мотивуючи вимоги заяви, заявник зазначав, що 13 лютого 2010 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , як позичальниками, та ним, як кредитором, було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позичальники позичили у кредитора 50 000 доларів США, що еквівалентно 406 500грн, на строк до 13 серпня 2010 року. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , яка належала боржникам на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано Білоцерківським міськвиконкомом 16 січня 1997 року за №17301 та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації Київської області 23 січня 1997 року.

Заявник зазначав, що у зв`язку з невиконанням боржниками обов`язку щодо повернення боргу, 27 вересня 2011 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області вчинено виконавчий напис нотаріуса, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, заявник посилався на те, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року у справі №357/8502/15-ц було задоволено його позов та стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на його користь різницю між вартістю предмета іпотеки та сумою фактично позичених грошових коштів у розмірі 439 613грн, що еквівалентно 20 854,51

доларів США основного боргу, а також 3% річних у сумі 160 438грн 82коп., що еквівалентно 7 610,95 доларів США та судові витрати.

Заявник зазначав, що після того, як йому стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , він звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак А.П. з претензією до спадкоємців про погашення боргу, на підставі якої була заведена спадкова справа № 43/2021.

Заявник стверджував, що відповідно до наданої приватним нотаріусом Приймак А.П. інформації, станом на 22 січня 2022 року спадкоємці ОСОБА_5 не заявляли про свої спадкові права, а єдиним органом уповноваженим управляти спадковим майном від імені територіальної громади м. Біла Церква є Білоцерківська міська рада.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року заяву задоволено, визнано відумерлою спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , та передано вказане майно у власність територіальної громади міста Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради.

У поданій апеляційній скарзі Білоцерківська міська рада Київської області просить скасувати рішення суду в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою.

Білоцерківська міська рада Київської області посилається на те, що суд першої інстанції не врахував лист Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 4 грудня 2018 року №16.2-32/6251, лист фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , лист Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 3 січня 2019 року №28/01-07, які підтверджують, що у померлої ОСОБА_5 , яка склала заповіт, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 4 січня 2019 року №54670306, наявні живі спадкоємці за законом: син - ОСОБА_3 та брат - ОСОБА_2 , а також спадкоємець за заповітом від 26 жовтня 2005 року - ОСОБА_4 , які можуть і мають право заявити про свої спадкові права після померлої ОСОБА_5

Білоцерківська міська рада Київської області вважає, що маючи інформацію про наявних спадкоємців померлої ОСОБА_5 за законом та за заповітом, судом першої інстанції не з`ясовано чи була фактично прийнята її спадщина, а також чи проживав хтось із спадкодавцем ОСОБА_5 на момент її смерті, а також не враховано, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення, у квартирі АДРЕСА_1 проживають особи, які орендують дану квартиру, що підтверджується листом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 4 липня 2022 року.

Білоцерківська міська рада зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував, що спадкоємці за законом та заповітом мають право поновити пропущений строк для прийняття спадщини, не з`ясував питання відсутності заяви про відмову від прийняття спадщини від спадкоємців ОСОБА_5 за законом: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також спадкоємця за заповітом - ОСОБА_4 . Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення поданої заяви про визнання спадщини відумерлою є передчасним, оскільки останнім не доведено, що у ОСОБА_5 відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, відсутні спадкоємці, які усунені від права на спадкування, які не прийняли спадщину та які відмовилися від її прийняття.

Крім того, Білоцерківська міська рада Київської області зазначає, що посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 199/353/17-ц, від 20 січня 2021 року справі № 644/3546/17, від 08 листопада 2021 року у справі № 646/6443/18, від 15 грудня 2021 року у справі № 442/3046/20, від 26 квітня 2022 року у справі № 204/5431/19 та від 15 грудня 2021 року у справі № 442/3046/20 є помилковим, оскільки у вказаних справах відсутня інформація про спадкоємців за заповітом і за законом, відсутні спадкоємці, які усунені від права на спадкування, а отже не прийняли спадщину, та які відмовилися від її прийняття, на відміну від даної справи, де

наявні живі спадкоємці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Білоцерківська міська рада вважає, що визнання спадщини у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 відумерлою та передання її у комунальну власність Білоцерківської міської територіальної громади призведе до порушення законних прав спадкоємців, які мають право оформити свої спадкові права на майно після померлої ОСОБА_5 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника - адвокат Телющенко П.П. просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що наведена Білоцерківською міською радою в апеляційній скарзі позиція не спростовує наявність підстав для визнання спадщини відумерлою. Жодних доказів того, що потенційний спадкоємець ОСОБА_2 , будучи обізнаним про відкриття спадщини, реалізував своє право на прийняття спадщини, Білоцерківською міською радою не надано. Крім того, з моменту смерті ОСОБА_5 до моменту подання заяви про визнання спадщини відумерлою пройшло більш ніж 4 роки, а ОСОБА_2 не здійснив жодних дій, направлених на прийняття спадщини, а отже фактично відмовився від її прийняття.

Заінтересовані особи приватний нотаріус Приймак А.П., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.2-4, 6-11, 28-32, 35-38 т.2), двічі у судове засідання не з`явлися, приватний нотаріус Приймак А.П. направила на електронну пошту Київського апеляційного суду заяву про розгляд справи у її відсутність, інші заінтересовані особи причини своєї неявки не повідомили, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України суд розглянув апеляційну скаргу у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Білоцерківської міської ради - Яковенко А.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника заявника - адвоката Телющенка П.П., який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 13 лютого 2010 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , як боржниками (іпотекодавцями), та ОСОБА_1 , як кредитором (іпотекодержателем), був укладений договір іпотеки, за умовами якого боржники позичили 50 000 доларів США строком до 13 серпня 2010 року та у забезпечення виконання зобов`язань передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить боржникам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Білоцерківським міськвиконкомом 16 січня 1997 року.

Договір посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Магдич Т.І. 13 лютого 2010 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 3 лютого 2022 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за кожною по частині, яка спільна часткова власність.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 439 613грн заборгованості, що еквівалентно 20 854,51 доларів США основного боргу, 3% річних у сумі 160 438грн 82коп., що еквівалентно 7 610,95 доларів США та судові витрати у сумі 3 654грн. Рішення суду не виконано.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 2 липня 2021 року, ОСОБА_5 померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 жовтня 2005 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона буде мати право, заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г. та зареєстрований у Спадковому реєстрі 26 жовтня 2005 року.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 2 липня 2021 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася.

2 липня 2021 року ОСОБА_1 направив приватному нотаріусу Приймак А.П. претензію про погашення боргу спадкоємцями ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі претензії ОСОБА_1 приватним нотаріусом Приймак А.П. була заведена спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Також матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_6 17 березня 2016 року була заведена спадкова справа державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємців ОСОБА_5 , які б у визначений законом строк прийняли її спадщину, не встановлено, а заявник, як кредитор, має право звернутися із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наданим доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У частині першій статті 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Відповідно до статті 1277 ЦК України, у редакції на час відкриття спадщини ОСОБА_5 , у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 19 листопада 2019 року у справі № 199/353/17-ц, від 20 січня 2021 року у справі № 644/3546/17, від 08 листопада 2021 року в справі № 646/6443/18.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України), тому суд першої інстанції правомірно врахував зазначені висновки Верховного Суду.

За матеріалами даної справи на час відкриття спадщини ОСОБА_5 вона зареєстрованого місця проживання у місті Біла Церква не мала, іншого місця реєстрації судом встановлено не було. Її спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 був зареєстрований до 4 серпня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , відомостей про його спільне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини матеріали справи не містять. Також під час судового розгляду не було встановлено, що спадкоємець ОСОБА_5 за заповітом прийняв спадщину у встановлений законом строк та спосіб.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що спадкоємцем ОСОБА_5 за законом є її брат ОСОБА_2 , який на час відкриття спадщини був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк та спосіб не подав.

Не містять матеріали справи і відомостей про прийняття спадщини ОСОБА_5 іншими її спадкоємцями за законом - чоловіком ОСОБА_9 та сином ОСОБА_3 .

Отже, під час судового розгляду не було встановлено, що спадкоємці ОСОБА_5 за заповітом та за законом прийняли її спадщину у встановлений законом строк та спосіб.

Враховуючи, що кредитор спадкодавця має право звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги, що суд не врахував наявність у спадкодавця ОСОБА_5 спадкоємців за заповітом та за законом, які можуть і мають право заявити про свої спадкові права, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції здійсненні всі передбачені процесуальними нормами заходи для встановлення місця знаходження спадкоємців ОСОБА_5 та повідомлення їх про судовий розгляд, однак останні своєї зацікавленості не виявили.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були повідомлені про апеляційний розгляд

даної справи, отримали судові виклики, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак прийняти участь у розгляді справи бажання не виявили.

При цьому необхідно враховувати, що положеннями статті 1270 ЦК України встановлено, що спадщину спадкоємець зобов`язаний прийняти протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, однак доказів вчинення спадкоємцями ОСОБА_5 дій по прийняттю спадщини у визначений законом строк під час судового розгляду встановлено не було.

Посилання в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не було з`ясовано чи прийнята фактично спадщина ОСОБА_5 , а також чи проживав хтось зі спадкодавцем ОСОБА_5 на момент її смерті, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції застосовані всі передбачені чинним процесуальним законом заходи для встановлення вказаних обставин, однак під час судового розгляду не було встановлено, що спадкоємці прийняли спадщину у порядку, передбаченому статтею 1268 ЦК України, а спадкова справа щодо майна ОСОБА_5 була заведена на підставі претензії кредитора.

Крім того, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, Білоцерківська міська рада була зобов`язана надати докази у підтвердження своїх посилань, однак, будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції до апеляційної скарги додано не було.

Доводи апеляційної скарги про необхідність врахування тієї обставини, що у квартирі, яка є спадщиною ОСОБА_5 , проживають орендарі, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що спадкоємці ОСОБА_5 мають право поновити пропущений строк для прийняття спадщини, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З моменту відкриття спадщини ОСОБА_5 пройшло більше 5 років, протягом яких її спадкоємці, як за заповітом, так і за законом, не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та, будучи обізнаними про судовий розгляд, не заявили свої права на спадщину, а відтак ОСОБА_1 має право на захист своїх порушених прав і як кредитор має право ставити питання про задоволення своїх вимог за рахунок спадкового майна.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд повинен був з`ясувати наявність заяв спадкоємців ОСОБА_5 про відмову від спадщини, не ґрунтуються на матеріалах справи, згідно яких за заявою спадкоємців ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася, отже, не вчинення спадкоємцями дій по прийняттю спадщини свідчить про їх відмову від прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк