Справа № 572/3826/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року Сарненський районний суд Рівненської області

головуючого судді - Ведяніної Т. О.

при секретарі - Шевні І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу № 572/3826/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача основну суму боргу в розмірі 122000 грн., інфляційні нарахування в розмірі 16323,86 грн. за період з 02.05.2022 року по 20 грудня 2022 року, а також 3 проценти річних від простроченої суми за період з 02.05.2022 року по 20 грудня 2022 року в розмірі 2336,38 грн, а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем в позовній заяві вказано, що 26 квітня 2021 року ним було передано ОСОБА_2 в борг (позику) грошові кошти в розмірі 122000 грн., що підтверджується відповідною розпискою, яка була власноручно підписана позичальником. Відповідно до розписки відповідач мав повернути борг у строк до 01 травня 2022 року. Однак відповідач на дату подання позову до суду позику не повернув, хоча він направляв на адресу відповідача вимогу про повернення коштів, для вирішення спору в досудовому порядку, в зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Враховуючи неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по виконанню умов договору, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості, суму індексу інфляції, три проценти річних від простроченої суми , також понесені судові витрати за сплату ним судового збору .

Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано.

Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України, відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Заяв та клопотань сторонами заявлено не було.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання зобов`язань.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Судом встановлено що 26 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 122000 грн., про що останній написав відповідну розписку. Згідно даної розписки вбачається , що ОСОБА_2 , зобов`язався повернути кошти ОСОБА_1 до 01 травня 2022 року.

Укладений договір відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, і приймається судом як доказ, який вказує на факт наявності боргу відповідача перед позивачем.

06 грудня 2022 року ОСОБА_1 була направлена ОСОБА_2 вимога про повернення коштів.

Відповідач ОСОБА_2 суду не надав доказів, які б вказували на виконання останнім своїх зобов`язань за договором позики, до теперішнього часу не виконав свої зобов`язання перед позивачем.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У справі встановлено, що розписка від 26 квітня 2021 року підтверджує факт укладення договору позики між сторонами, зокрема отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів в борг, що вказує на обов`язок їх повернути. Відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів в розмірі 122000 грн., а тому позов в частині стягнення боргу підлягає задоволенню .

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України - підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Згідно розрахунку трьох відсотків річних та втрат на інфляційних процесах, який наведений в позовній заяві і з яким суд погоджується, відповідач за прострочення грошового зобов`язання за період з 02 травня 2022 року по 20.12.2022 року зобов`язаний сплатити позивачу інфляційні втрати, що складають 16323,86 грн. та три процента річних за період з 02 травня 2022 року по 20.12.2022, що складає 2336,38 грн.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми також підлягає до задоволення в сумі, вказаній в позові.

Відповідно до ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем у відповідності до вказаної вище норми закону не надано доказів належного виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 слід задоволити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат.

Оплата позивачем судових витрат - судового збору на суму 1406,60 гривень документально доводиться наявною в матеріалах справи квитанцією від 21.12.2022 року, а тому сума сплаченого ОСОБА_1 судового збору підлягає стягненню на його користь з ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, ст.ст.625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ) до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) про стягнення коштів - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 122 000 грн. боргу за договором позики, 16 323 грн. 86 коп. інфляційних нарахувань, 2 336 грн. 38 коп. 3% річних, а також 1406 грн. 06 коп. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: