№ 336/9325/23
провадження № 2/336/3327/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (представник позивачів адвокат Говіна Лариса Володимирівна) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів 11.09.2023 р. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачів ОСОБА_3 . На день смерті ОСОБА_3 проживав разом з батьками.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої входить 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана відповідно до договору купівлі-продажу № 596, 28.02.2004, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М.

Позивачі є спадкоємцями першої черги, інші спадкоємці першої черги відсутні.

Після звернення до нотаріуса, позивачі дізнались що на спадкове майно накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту на нерухоме майно, б/н, 14.08.2009, винесеною слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області майором міліції О.Л.Стрєлка, вхідний № 4416, 4417 від 20.08.2009 року. Об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина квартири, адреса: АДРЕСА_2 , що належали ОСОБА_3 , код: АДРЕСА_3 . Обтяжувач: Слідче управління УВС Запорізької області МВС України, Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29, слідчий в ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області майор міліції О.Л.Стрєлка. Заявник: СУ ГУМВС в Запорізькій області, Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29, слідчий ОВС О.Л.Стрєлка.

В рамках кримінального провадження № 1-931/09 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя 24.12.2009 р. було ухвалено вирок, в якому не було вирішено питання щодо зняття арешту ,накладеного слідчим під час досудового розслідування, а арешт, накладений слічим на нерухоме майно, продовжує діяти.

Накладення арешту на майно позбавляє позивачів їх права вільно розпоряджатися та користуватися належним їм майном, а також реалізувати своє право на оформлення спадкових прав.

Посилаючись на ст.ст.316, 317, 319, 321, 328, 396, 591, 656 ЦК України, ст.62 ЗУ «Про виконавче провадження» представник просить зняти арешт 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 1987 року народження, що накладений на підставі постанови про накладення арешту на нерухоме майно, б/н, 14.08.2009, слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області майор міліції О.Л.Стрєлка, вхідний № 4416, 4417 від 20.08.2009 року, реєстраційний номер обтяження 8985907.

Ухвалою від 21.09.2023 р. у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження на 19.10.2023 р.

19.10.2023 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 06.12.2023 р.

Представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача подала заяву, що у зв`язку з неможливістю проведення фіксації судового процесу, просить розглядати справу за її відсутності, в процесі розгляду справи подала відзив на позов (а.с.86-91), за змістом якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, приймаючи до уваги позицію учасників процесу, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 , кожен по 1/3 частині, про що надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.70-71).

Згідно розділу «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна» 20.08.2009 р. П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою за № 8975907 внесені відомості про обтяження арешт нерухомого майна. Підстава обтяження: постанова про накладення арешту на нерухоме майно, б/н, 14.08.2009, слідчий в ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області майором міліції О.Л.Стрєлка, вхідний № 4416, 4417 від 20.08.2009 року. Об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина квартири, адреса: АДРЕСА_2 , що належали ОСОБА_3 , код: АДРЕСА_5 . Обтяжувач: Слідче управління УВС Запорізької області МВС України, Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29, слідчий в ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області майор міліції О.Л.Стрєлка. Заявник: СУ ГУМВС в Запорізькій області, Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29, слідчий ОВС О.Л.Стрєлка (а.с.70зв.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (20).

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , а батьком є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.19)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 .

Кримінальне провадження в межах якого було накладено арешт на вищевказану частину квартири розглянуто та вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2009 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, задоволено цивільні позови (а.с.22-55).

При ухваленні вироку судом не вирішено питання щодо накладеного арешту на частину квартири АДРЕСА_4 .

З інформації, наданої Центральним відділом державної виконавчої служби у м.Запоріжжі від 04.09.2023 р. (а.с.72), судом встановлено, що на виконанні у відділі відкритих та завершених виконавчих документів відносно ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , станом на 04.09.2023 р. не має.

Отже, будь-яких доказів, які б свідчили про правомірність перебування майна під арештом/обтяженням, станом на день розгляду срави, отримано не було.

Відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року арешт майна міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Накладений на майно арешт може бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба, або у разі закриття кримінальної справи відповідно до ст. 214 КПК України 1960 року. Після надходження кримінальної справи до суду питання щодо скасування арешту може бути вирішено судом в порядку, передбаченому статтями 248, 282 КПК України 1960 року, або при постановленні вироку, відповідно до ст. 324 КПК України 1960 року.

Згідно з п. 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Водночас, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виникають з цивільних правовідносин та відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 р. у справі №727/2878/19.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, арешт на частину квартири АДРЕСА_4 було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Позивачі є спадкоємцями після померлого ОСОБА_3 .

Продовження арешту майна, призводить до порушення прав і законних інтересів спадкоємців, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.

Наявність обтяження у вигляді арешту, який накладено на частину квартири більше 10 років, яка в тому числі частково належить власникам і спадкоємцям - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перешкоджає їм вільно розпоряджатися майном, зареєструвати право власності на таке майно, та неможливість скасування арешту в позасудовому порядку в іншій спосіб, є необхідність захисту прав шляхом скасування такого арешту, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29, ) про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 1987 року народження, що накладений на підставі постанови про накладення арешту на нерухоме майно, б/н, 14.08.2009, слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області майор міліції О.Л.Стрєлка, вхідний № 4416, 4417 від 20.08.2009 року, реєстраційний номер обтяження 8985907.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08 грудня 2023 року.

Суддя О.В.Дмитрюк