Ухвала

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 587/1641/21

провадження № 61-1473ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манзюка Тараса Юрійовича на постанову Сумського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зміну формулювання підстав для звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та вихідної допомоги при звільненні, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) про зміну формулювання підстав звільнення з пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) на частину третю статті 38 КЗпП України (невиконання власником законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору); стягнення 29 040,00 грн заборгованості по заробітній платі; стягнення 19 500,00 грн вихідної допомоги; стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення; стягнення 8 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня

2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про зміну формулювання підстав для звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та вихідної допомоги при звільненні, стягнення моральної шкоди відмовлено за його необґрунтованістю.

Постановою Сумського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня

2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено формулювання підстави звільнення ОСОБА_2 за наказом (розпорядженням) № 8 від 26 липня 2021 року ФОП ОСОБА_1 з посади продавця-консультанта з 26 липня 2021 року з пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) на частину третю статті 38 КЗпП України (через невиконання власником умов трудового договору про виплату заробітної плати).

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 100,00 грн заборгованості по заробітній платі за квітень 2021 року, 5 032,82 грн заборгованості по заробітній платі за липень 2021 року, 1 960,74 грн компенсації за невикористану відпустку, а всього заборгованості по заробітній платі у сумі 13 093,56 грн з наступним утриманням податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 35 000,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період

з 27 липня 2021 року по 29 грудня 2022 року з наступним утриманням податків та обов`язкових платежів, 18 300,00 грн вихідної допомоги та 1 500,00 грн компенсації за завдану невиплатою заробітної плати моральної шкоди.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 454,00 грн судового збору за подання позову та 681,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь держави 1 362,00 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

30 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Манзюк Т. Ю. через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року (надійшла до суду 30 січня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Сумського апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Манзюка Т. Ю. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернулася до суду з позовом у серпні 2021 року та заявляла позовну вимогу майнового характеру та позовну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн; 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 11 350,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки, рішення суду оскаржується в повному обсязі, то заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 708,80 грн (судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру - 908,00 грн; загальний розмір майнових вимог - 94 640,00 грн, один відсоток від ціни позову - 94 640,00*1%=946,40; судовий збір за подачу касаційної скарги - (908,00+946,40)*200%=3 708,80 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Також Верховний Суд звертає увагу представника заявника на те, що прохальна частина касаційної скарги повинна бути сформульована відповідно до положень статті 409 ЦПК України, із зазначенням, яке рішення просить ухвалити представник заявника за результатами розгляду його касаційної скарги, враховуючи те, що Манзюк Т. Ю. у прохальній частині просить лише скасувати постанову суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манзюка Тараса Юрійовича на постанову Сумського апеляційного суду

від 29 грудня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць