Провадження: 2/484/1171/23
Справа: 484/3965/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Закревського В.І.

за участю секретаря судового засідання - Фартушняк Ю.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Первомайська цивільну справу в цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що 05 квітня 2018 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір №б/н, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість, яка станом на 14 червня 2023 року складає 34220,63 грн, з них: 34220,63 грн - заборгованість за тілом кредита, 100,63 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

09 серпня 2023 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано сторонами строки для подання до суду відзиву на позов разом з доказами, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

19 вересня 2023 року від представника відповідачки адвоката Вялової І.М. надійшло клопотання про перенесення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з матеріалами справи і складання відзиву на позовну заяву.

08 грудня 2023 року на адресу суду від представника відповідачки адвоката Вялової І.М. надійшов відзив на позов, за яким остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування відзиву представник відповідачки вказує, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім поживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В анкеті-заяві, яку підписала відповідачка, процентна ставка не зазначена, а наявна лише відмітка про бажаний кредитний ліміт у сумі визначеній в заяві та бажання отримати банківську послугу з обслуговування платіжної картки Кредитка "Універсальна". Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані Тарифи та Умови на момент отримання відповідачем будь-яких кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення ідій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при рохгляді вказаної справи. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-ХІІ (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності та унеможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Відповідачка не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", а тому Умови та Правила, надані позивачем до позову, не є складовою укладеного договору, отже не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Відповідно сторони не досягли у належній формі та належним чином згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом тощо, а тому всі сплачені суми коштів за кредитом є погашенням саме суми тіла кредиту. Більше того, на момент пред`явлення позову, строк дії картки закінчився.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій він позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідачки в судове засідання не з`явилася, але в матеріалах справи є заява, в якій остання просила розглянути справу без її участі та відмовити в задоволенні позову з підстав, вказаних у відзиві.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 05 квітня 2018 року між ПАТ КБ "Приватбанк", зміна назви на АТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

У заяві позичальника нарахування процентів, пені та штрафу не зазначено.

03 квітня 2017 року Банком на видану відповідачу кредитну картку, а 05 квітня 2018 року було встановлено кредитний ліміт у сумі 600,00 грн, який у подальшому зменшувався та збільшувався: 16 травня 2018 року до 540,00 грн.; 28 травня 2018 року до 390,00 грн.; 16 червня 2018 року до 170,00 грн.; 22 червня 2018 року до 0,00 грн.; 09 квітня 2019 року до 2100,00 грн.; 24 липня 2019 року до 4000,00 грн.; 28 листопада 2019 року до 8000,00 грн.; 10 вересня 2020 року до 10000,00 грн.; 25 травня 2021 року до 15000,00 грн.; 14 грудня 2021 року до 34000,00 грн.; 26 грудня 2022 року до 0,00 грн.

Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по рахунку.

Протягом дії договору Банком було видано відповідачці дві кредитні карти, остання з яких має термін дії до 03/23.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 14 червня 2023 року складає 34220,63 грн, з них: 34120,00 грн - заборгованість за тілом кредита, 100,63 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Як встановлено вище, заява-анкета, підписана відповідачкою 05 квітня 2018 року, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що на день підписання анкети-заяви 05 квітня 2018 року сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачкою та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача 100,63 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом, оскільки такі є недоведеними.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з тим, враховуючи, що за рахунок кредиту відбувалося погашення процентів на загальну суму 90386,70 грн., що відображено у розрахунку та згідно з наданою Банком випискою з карткового рахунку позичальниці, сплату яких не передбачено договором, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитом відсутня.

Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір суд відносить на рахунок позивача.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 12, 81, 229, 265, 268, 274-278, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 13.12.2023 року.

СУДДЯ: