Справа № 716/494/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2023 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді - Пухарєвої О.В.,

з участю

секретаря судових засідань - Кульки О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Павчука С.І. ,

відповідачки - ОСОБА_3 ,

представника служби у справах дітей - Давидюк Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав,-

В С Т АН О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника Павчука С.І. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період із 11.02.2007 по 21.11.2022 перебував в зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_3 . У вказаному шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Починаючи із лютого 2022 відповідачка відчужилася від нього, перестала приділяти увагу сім`ї, в тому числі дітям, не займалася їх вихованням, не готувала їжу, не проявляла інтересу до успіхів дітей у навчанні, не допомагала в їх утриманні. Як наслідок вказаних дій відповідачки, спільне проживання їх стало неможливим. В листопаді 2022 року шлюб між ними було розірвано.

На даний час відповідачка створила іншу сім`ю, проживає окремо від нього та дітей. Діти проживають із ним та повністю перебувають на його утриманні. Починаючи із серпня 2022 по теперішній час відповідачка дітей не провідувала, попри те, що в цьому він не чинить перешкод. У зв`язку із наведеним позивач змушений звернутись до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Павчук С.І. в судовому засіданні позов підтримали повністю. Позивач суду пояснив, що із 2007 року по 2022 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . У вказаному шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи із лютого 2022 року відповідачка почала ухилятися від виконання батьківських обов`язків, ігнорувати їх. Вказане виникло на підставі подружньої зрази зі сторони відповідачки. В серпні 2022 ОСОБА_3 залишила сім`ю і перейшла проживати окремо, а він разом із дітьми залишився в будинку матері відповідачки, що розташований в АДРЕСА_1 . З вказаного часу відповідачка один раз приходила навідувала сім`ю, просила пробачення, але пізніше все одно покинула їх. В листопаді 2022 року шлюб між ними було розірвано за ініціативи відповідачки. ОСОБА_3 не піклується про дітей, не допомагає в їх утриманні, не цікавиться їхніми успіхами та здоров`ям. Доньки ходять до школи, ОСОБА_7 займається волейболом. На даний час він із доньками проживає в будинку своїх батьків в с.Ржавинці. Крім того вказав суду, що звертався до органу опіки та піклування по надання висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , проте останніми надано висновок про відібрання дітей від неї, а не про позбавлення батьківських прав, незважаючи на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, суду вказала, що позивач зловживав спиртними напитками, влаштовував побутові скандали, що негативно впливало на їхні відносини в сім`ї. Незважаючи на спільне проживання за однією адресою, подружніх сімейних відносини вона із позивачем не підтримували. Вона із дітьми проживала в одній кімнаті, а позивач в іншій. Як наслідок вказаних відносин вона у вересні 2022 подала заяву до суду про розлучення. Шлюб між ними розірвано в листопаді 2022 року. Після розірвання шлюбу позивач вигнав її із будинку її батьків, змінив замки вхідних дверей. Через вказані обставини вона не може спілкуватись із дітьми. Діти не хочуть із нею спілкуватись, оскільки так їх налаштовує батько. Вона не заперечує щоб доньки проживали із батьком, але вона не відмовляється від них. Фінансово не допомагає дітям, оскільки вони відмовляються від її допомоги. На день народження молодшої доньки вона передала гроші та подарунок. Вона просила дітей про зустріч із ними, але діти ображені на неї через те, що вона залишила їхнього тата. Позивач вчиняє тиск на дітей, пояснює їм, що його можуть забрати на війну. В травні цього року вона зареєструвала шлюб із іншим чоловіком, який її любить та підтримує. Своє прізвище « ОСОБА_8 » змінила на « ОСОБА_9 ». Також відповідачка вказала суду, що на даний час вона проживає в с.Боянчук, працює продавцем на Калинівському ринку, отримує заробітну плату від 9 до 13 тисяч гривень. Має можливість матеріально утримувати доньок, проте не має доступу до рахунків, на які б можна було переказати кошти. Після проведення одного із судових засідань вона мала можливість поспілкуватись із доньками, обняти їх, а вони її. Ця зустріч була приємна для неї та її дітей.

Представник третьої особи Давидюк Л.М. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала, підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей без позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

В судове засідання, призначене на 21.11.2023 сторони не з`явилися. В заяві до суду представник позивача просив провести розгляд справи у його відсутності та позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу 21.11.2023 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, показання свідків, думку дітей, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в період часу із 11.02.2007 по 21.11.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 11.02.2007 виконавчим комітетом Добринівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №01 розірвано. Рішення набрало законної сили 22.12.2022 (а.с.13-14).

У вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 видане 21.08.2007 та серії НОМЕР_2 видане 01.12.2010 відповідно (а.с. 11-12).

Із довідки старостинського округу №3 Юрковецької сільської ради за № 37 від 03.02.2022 та акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 03.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять: дочка ОСОБА_10 , 2007 року народження та дочка ОСОБА_6 , 2010 року народження. Сім`я ОСОБА_1 проживає у житловому будинку тещі ОСОБА_11 , загальною площею 26.10 кв.м. та житловою площею 21,80 кв.м. Вказаний житловий будинок газифікований, в задовільному стані (а.с.15-16).

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 , починаючи із серпня 2022 року не проживає із дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні проживають із батьком ОСОБА_1 в будинку тещі ОСОБА_12 . На час розгляду справи у суді позивач із дітьми проживає в с. Ржавинці Чернівецького району Чернівецької області. Зазначені обставини підтверджуються показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_13 вказала суду, що являється подругою сім`ї ОСОБА_8 . Протягом тривалого часу дружила із вказаною сім`єю, яка спільно проживала в с.Добринівці в будинку матері ОСОБА_14 в с.Добринівці. У ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є двоє дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , які після розлучення батьків проживають із батьком, який виховує їх, доглядає та утримує. Настя була в неї вдома восени 2022, оскільки приходила до дітей, приносила їм гостинці, але діти від неї їх не прийняли та з мамою тоді не спілкувалися. Вона ніколи не бачить ОСОБА_16 із дітьми. Настя їй повідомляла, що дітей залишила проживати у своїй хаті з батьком, оскільки це був їх вибір. Свідок також вказала, що ОСОБА_16 запитує про своїх дітей, однак останні мають образу на неї , бо вона їх залишила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 повідомила суду, що добре знає сім`ю ОСОБА_8 , оскільки проживала з ними по сусідству в с. Добринівці. У ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в шлюбі народилося дві доньки, які після розлучення батьків залишилися проживати з татом.

Свідок ОСОБА_12 вказала суду, що являється матір`ю відповідачки. Настя разом із ОСОБА_15 та дітьми проживали в її будинку, що в с. Добринівці. Після розлучення діти її доньки- ОСОБА_19 та ОСОБА_17 залишилися проживати із батьком в її будинку. На даний час ОСОБА_15 із дітьми проживає в своїх родичів в с. Ржавинці. Настя через неї передавала дітям подарунки, грошові кошти, проте діти відмовлялися їх отримувати. Весною вона разом із ОСОБА_16 були у школі, спілкувалися із ОСОБА_17 , яка при спілкуванні розплакалася, а ОСОБА_19 не бажала розмовляти із ними. Свідок вказала, що діти ображені на маму через її вчинок.

Свідок ОСОБА_20 вказав суду , що являється батьком відповідачки ОСОБА_21 . Його донька перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 . Від спільного проживання мають двоє дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_17 . Спільною сім`єю проживали в будинку його дружини в с. Добринівці. Після розлучення ОСОБА_16 залишила будинок, оскільки не хотіла проживати із ОСОБА_15 . Діти залишились проживати із батьком. Після розлучення ОСОБА_15 поміняв ключі від вхідних дверей будинку, а тому ОСОБА_16 не мала можливості заходити до будинку, в якому проживали її діти. Вона намагається спілкуватись із дітьми, проте останні не бажають розмовляти з нею по телефону. Восени того року ОСОБА_16 спілкувалась із дітьми, оскільки всі разом копали картоплю. Настя ходила до дітей на шкільні свята.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка проживає в іншому населеному пункті, ніж її колишній чоловік та діти, а саме в с. Боянчук Чернівецького району Чернівецької області. На час розгляду справи в суді створила нову сім`ю, змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Висновком органу опіки та піклування Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09.02.2023, з метою захисту прав та інтересів дітей, визнано за доцільне в судовому порядку прийняти рішення про відібрання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення її батьківських прав (а.с.34).

Рішенням виконавчого комітету Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області за № 04/25 від 10.02.2023 затверджено висновок «Про доцільність відібрання дітей без позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 » (а.с.35).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні.

При розгляді даної справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 не бажає спілкуватися з доньками та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, які залишилися проживати з батьком, а навпаки вона намагалася і намагається спілкуватись із дітьми, передає їм гостинці та подарунки, навідується до школи, проте самі діти не приймають намагання матері виконувати свій материнський обов`язок

Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дітей, їх вихованням і розвитком займається тільки батько, не свідчить безумовно про те, що мати дітей не бажає приймати участь у їх утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Навпаки відповідачка підтвердила в судовому засіданні, що вона має постійне місце роботи та стабільний заробіток, а тому має можливість матеріально утримувати своїх дітей.

Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини, частин першої та другої статті 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Таким чином, дитина, яка може висловити свою думку має право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі.

Під час розгляду даної справи судом була вислухана думка неповнолітньої ОСОБА_5 , що досягла віку, в якому здатна формулювати свої погляди, яка повідомила, що на даний час проживає із батьком ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_6 , бабусею та дідусем в с. Ржавинці, переїхали сюди вони в серпні того року. Її мати ОСОБА_3 проживає в с. Добринівці. З серпня 2022 року батьки не проживають разом, шлюб між ними розірвано. У мами є інший чоловік. В останні місяці спільного проживання мати зовсім не займалася ними, не готувала їсти, не прала, не доглядала їх. Після розлучення батьків мати дзвонила їм, цікавилась їхніми справами, навчанням. Один раз приносила продукти харчування. В подальшому мати припинила із ними спілкуватись. Вона із матір`ю не бажає спілкуватись, в неї із нею немає ніяких відносин. Мати пропонувала їй та сестрі проживати із нею, проте вони не захотіли із нею жити. Батько ніколи не перешкоджав їм спілкувати із матір`ю . останній раз мати телефонувала до них 07 жовтня цього року, запитувала чи вони щось потребують. ОСОБА_5 вказала, що вона ображена на матір через її відношення до них, вона їх не любить, залишивши їх. Бажає щоб її матір позбавили батьківських прав по відношенню до неї та сестри.

Малолітня ОСОБА_6 повідомила суду, що на даний час вона проживає в с.Ржавинці із батьком , сестрою та дідусем та бабусею по татовій лінії. ОСОБА_3 являється її мамою, яка проживає в с. Добринівці. До розлучення батьків вони спільно проживали в с. Добринівці. Мати покинула сім`ю і перейшла проживати до іншого чоловіка. Мати телефонує до сестри, питає як справи, чи їм щось потрібно купити. Вони відмовляються від її допомоги. Мати їх не навідує у школі. Останній раз вона спілкувалась із мамою 09.10.2023, коли вона телефонувала до сестри. Мати має вільний доступ до неї. Вона не хоче спілкуватись з мамою, оскільки вона про них не турбувалась, не готувала їсти. Вона на неї ображена через її поведінку. Не хоче проживати із мамою та спілкуватись із нею.

З огляду на наведене у поведінці ОСОБА_4 є формальні ознаки невиконання нею своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків, тобто такої винної поведінки особи, коли вона свідомо, систематично, не зважаючи на заходи попередження, продовжує не виконувати ці обов`язки.

Врахування конкретних обставин справи, а саме проживання матері окремо від дітей в іншому населеному пункті, конфлікт із їх батьком та непорозуміння між сторонами, а також аналіз процесуальної поведінки відповідачки, яка позов не визнає, свідчить про те, що дана справа має для неї важливе значення і вона бажає зберегти зв`язок із своїми доньками та змінити свою поведінку в кращу сторону.

Озвучені в судовому засіданні думки дітей не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам. В даному випадку суд вважає, що можливим фактором впливу на позицію дітей щодо неприйняття матері та не бажання спілкуватися з нею є глибока образа на її життєвий вибір.

Висновок органу опіки та піклування про необхідність відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав, який має рекомендаційний характер, суд не приймає до уваги, оскільки у відповідності до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог (про позбавлення батьківських прав).

Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставити, характер винної поведінки відповідачки, наявність певних перешкод у спілкуванні з дітьми, особу ОСОБА_4 , її бажання виконувати обов`язки з виховання дітей, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, який найкраще відповідатиме інтересам дітей, а саме про відмову у позбавленні ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до доньок : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки в судове засідання, призначене на 14:30 год. 21.11.2023 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 01.12.2023 3 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 01.12.2023 .

На підставі викладеного, ст.ст. 8, 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», керуючись ст.ст. 12, 82, 89, 247, 263 - 265,268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_21 - відмовити.

Попередити ОСОБА_21 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , житель с.Ржавинці Чернівецького району Чернівецької області;

представник позивача - Павчук Святослав Іванович, адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 21.03.2023;

відповідачка - ОСОБА_21 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , жителька с.Боянчук Чернівецького району Чернівецької області;

третя особа - орган опіки та піклування Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, с.Юрківці вул.Центральна 36 Чернівецького району Чернівецької області.

Повний текст рішення складено 01.12.2023

Суддя О.Пухарєва