Справа № 487/8780/23
Провадження № 2-о/487/224/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Радченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якої діє її представник адвокат Іпатов В.В., звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою про встановлення факту смерті, в якій просила встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополі Автономної республіки Крим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженки с. Любимівка Каховського району Херсонської області.

Заява обґрунтована тим, що вона є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 11.11.2003 р. Любимівською сільською радою Каховського району Херсонської області. 02 листопада 2023 року за місцем свого лікування у Клінічній психіатричній лікарні № 5, що знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, а саме у АДРЕСА_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Любимівка Каховського району Херсонської області, що проживала за адресою : АДРЕСА_2 .

На сьогоднішній час, як і на час смерті ОСОБА_2 , м. Сімферополь перебуває у тимчасовій окупації російських військових формувань, що підтверджується абзацом 3 ч.2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованійтериторії України» та Розділом II Переліку територій на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309.

Вказана обставина щодо тимчасової окупації м. Сімферополі свідчить про те, що органи державної влади та місцевого самоврядування України у м. Сімферополі в період з 20.02.2014 р. по теперішній час позбавлені можливості здійснення своїх повноважень, що призводить до неможливості отримання донькою померлої ОСОБА_3 відповідного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , що впливає на можливість реалізації нею своїх прав як члена родини померлої особи, зокрема, на реалізацію спадкових прав. Зазначені обставини змушують заявника звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території виходячи із наступних міркувань та норм законодавства України.

Заявник до судового засідання не з`явилась, в заяві просила розглянути справу без участі заявника та її представника.

Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року визначено, Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 18 зазначеного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону слідує, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3 від 11.11.2003 року.

02.11.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла у місті Сімферополь, Автономна Республіка Крим, про що видано свідоцтво про смерть від 07.11.2023 року.

Документи, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , зокрема, свідоцтво про смерть, медичне свідоцтво про смерть, видані установою на тимчасово непідконтрольній Україні території, є недійсними і не створюють правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації його смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим.

Суд вважає, що матеріалами справи доведено факт смерті ОСОБА_2 в Автономній Республіці Крим, м. Сімферополь, оскільки це підтверджується поданими заявником доказами в їх сукупності, підстав не довіряти яким у суду немає.

Таким чином, оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті батька на тимчасово окупованій території, а свідоцтво про смерть та протокол встановлення смерті людини, не створюють правових наслідків на території України, а за такого, суд доходить висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті.

Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 293, 317, 259, 265, 268, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Любимівка, Каховського району, Херсонської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополі Автономної республіки Крим.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 97, .

Суддя В.О. Гаврасієнко