Справа № 720/2232/21
Провадження № 2/720/115/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.,

секретаря Савка К.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Сімків Євгенія Вікторівна до ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя до відповідача посилаючись на те, що з в період з 23.11.2007 року по 22.12.2018 року сторони перебували у шлюбі.

Так в період перебування в шлюбі, а саме 2015 році згідно договору купівлі-продажу сторонами придбано господарство та земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту виготовленого Новоселицьким КБТІ станом на 2014 рік спільне господарство складалося з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараю літ «В», убиральні літ. «Г», колодязя №1, огорожі №2-4. Все вказане майно було зареєстровано на ім`я відповідача.

Оскільки зазначене майно було придбано сторонами у період шлюбу, позивач вважає, що воно є спільною власністю подружжя, в зв`язку з чим просила поділити вищевказане майно шляхом його поділу, визначити його 1/2 частку домоволодіння та 1/2 частку земельної ділянки.

В подальшому представник позивача звернулась з позовною заявою в новій редакції згідної якої уточнила заявлені вимоги відповідно до яких просить визнати за позивачем право власності на частину новобудови житлового будинку літ. «Д» (59% готовності), гаражу літ. «Е», сараю літ «В», убиральні літ. «Г», колодязя №1, огорожі №2-4, що розташовані по АДРЕСА_1 . Визнати за позивачем право власності на частку земельної ділянки по вказаній адресі та стягнути з відповідача 16793,35 грн. в рахунок компенсації вартості самовільно знесеного житлового будинку літ. «А».

Таким чином в новій редакції позовної заяви позивач вказує, що перебуваючи в шлюбі за спільними зусиллями та згодою сторін була знесена літня кухня літ. «Б», отримано повідомлення про початок будівельних робіт від 11.08.2015 року та проектної документації виготовленої на ім`я відповідача та було розпочато будівництво нового житлового будинку та гаражу, готовність яких наданий час становить 59%.

Крім того вказує, що після розірвання шлюбу у вересні 2022 року відповідач без його письмової згоди самовільно знесла житловий будинок літ. «А», тим саме позбавила позивача його частки у спільному майні подружжя. Вказує, що вартість даної частки становить 16793,35 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги заявлені в новій редакції позовної заяви підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення в повному обсязі та вказав, що новозбудований житловий будинок з гаражем побудований саме за кошти відповідача, а тому не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя, а відтак просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 23 листопада 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Новоселицькогот районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2018 року шлюб між сторонами був розірваний.

Судом також встановлено, що 28 вересня 2004 року, а саме під час перебування в зареєстрованому шлюбі, сторони придбали житловий будинок з належними до нього побутовими спорудами в АДРЕСА_1 , який було оформлено на відповідача, що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку (а.с.3). Дане домогосподартво складалося на час придбання з житлового будинку літ. «А», а також: літньої кухні літ. «Б», сараю літ «В», убиральні літ. «Г», колодязя № 1 та огорожі № 2-4.

Так вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, що також перебуває у приватній власності Відповідача.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя».

Ст. 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому ст. 71 СК України визначено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п. 25 вищезазначеної Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Разом з тим під час судового розгляду позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що новобудова житлового будинку літ. «Д» за адресою АДРЕСА_1 , побудована сторонами під час перебування в шлюбі за спільні кошти подружжя, і являється їх спільною сумісною власністю.

Оскільки його право на частку у власності на основну будівлю позивачем не доведено, суд вважає за неможливе встановити його право окремо на допоміжні споруди так і на земельну ділянку на якій знаходиться зазначене вище нерухоме майно.

За наведених обставин, суд вважає, що вимоги позову є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 60, 68-72 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 130, 169, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Сімків Євгенія Вікторівна до ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.В. Оленчук