Справа №:755/8990/22
Провадження №: 2/755/930/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва, в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києві в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року Приватне акціонерне товариство (далі по тексту - ПрАТ) «ПРОСТО-страхування», в особі адвоката Синюк С.Л.(а.с.55-57), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якому просили стягнути з відповідача затрати з виплати страхового відшкодування у розмірі 70 358,88 грн., стягнути судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. та оплати за надання професійної правової допомоги у розмірі 6000,00 грн., обґрунтовуючи вимоги наступним.

02 жовтня 2021 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформлений полісом № ЕР 206113120, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

13 грудня 2021 року в м. Києві на проспекті Бажана відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) з вини водія ОСОБА_1 , який керував забезпеченим транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 . Учасником даної ДТП був також транспортний засіб «IVECO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року відповідача було визнано винним у даній ДТП.

Відповідно до Звіту № 158314 від 27 січня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 79 370,66 грн.

За заявою водія ОСОБА_2 , який власником транспортного засобу «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , про виплату страхового відшкодування, страховою компанією 27 травня 2022 року складено страховий акт про виплату страхового відшкодування у розмірі 70 358,88 грн., яке було виплачеано відповідно до платіжного доручення № 6379 від 27 травня 2022 року.

06 червня 2022 року на адресу відповідача направлялось регресну вимогу щодо сплати страхового відшкодування, яка залишилась без реагування з боку відповідача.

Позивач просить суд стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування у розмірі 70 358,88 грн., судові витрати, які полягають у с платі судового збору в сумі 2 481,00 грн. та наданні правової допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року відкрито розгляд у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.75,76).

Сторони повідомлялись про судовий розгляд, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.81,82).

Відповідач не скористався правом подачі відзив на позовну заяву.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Справа розглядається за правилами положень ст.ст. 274-279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

02 жовтня 2021 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформлений полісом № ЕР 206113120, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21099», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5).

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року (справа №753/1195/22) встановлено, що 13 грудня 2021 року о 18 год. 15 хв. в м. Києві по проспекту Бажана,1-д, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив п.п.10.1,10.3, 2-10(а) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до зіткнення з транспортними засобами «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортним засобом «IVECO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Судом було становлено, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП. Постановою суду визнано винним у даній ДТП ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушень, передбачених ст. ст.124,122-4 КУпАП , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.10,11).

За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

04 січня 2022 року власник транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повідомив ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про подію, що має ознаки страхового випадку, за встановлених постановою суду обставин та подав заяву від 04 січня 2022 року про виплату страхового відшкодування (а.с.6,7,51).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 158314 від 27 січня 2022 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 (свідоцтво № 6719 від 28 липня 2008 року, видане Фондом Державного майна України спільно з Українським центром післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс», сертифікат Фонду Держмайна України дійсний до 12 червня 2023 року а.с.37,38), вартість матеріального збитку автомобіля марки «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 79 370,66 грн. (а.с.12-50).

Страховим актом № 158314 від 27 травня 2022 року дану подію визнано страховим випадком, виплату страхового відшкодування за ремонт автомобіля марки «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , визначено у розмірі 70 358,88 грн. (а.с.52).

Згідно платіжного доручення № 6379 від 27 травня 2022 року ОСОБА_2 здійснено виплату страхового відшкодування за ремонт автомобіля марки «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 70 358,88 грн. Як вказано у платіжному дорученні виплату здійснено згідно розпорядження № 158314 від 27 травня 2022 року (а.с.53).

З метою досудового врегулювання спору, ОСОБА_1 позивачем 06 червня 2022 року за № 04-802 направлялась регресна вимога на суму 70 358,88 грн. (а.с.54).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень ст. 36.1. Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Суд вважає, що безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між завданими збитками і діями відповідача доведено належними і допустимими доказами. Зокрема, вище згаданою постановою суду у справі про адміністративне правопорушення доведено вину відповідача у порушенні п. 2.10А Правил дорожнього руху України.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За положенням п.п. «в» п. 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

Аналогічний висновок викладено у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Згідно норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

Аналогічний висновок викладено у пунктах 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді судового збору.

Крім того, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази.

У матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Синюк С.Л., договір про надання правової допомоги № 1 від 02 січня 2020 року (а.с.55-63); Додаток з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 31 серпня 2022 року із зазначеним вартості робіт (а.с.67). У додатку № 1 від 04 серпня 2022 року визначено зведений реєстр справ (в тому числі справа відносно відповідача ОСОБА_1 ); зведений Акт виконаних робіт від 31 серпня 2022 року, вартість робіт правової допомоги і у справі до ОСОБА_1 визначено у розмірі 6 000,00 грн (а.с.64,65). Оплату за договором про надання правової допомоги № 1 від 02 січня 2020 року здійснено відповідно до платіжного доручення № 9751 від 05 серпня 2022 року (а.с.66).

За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. (а.с.68).

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.1,9,33,38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст.1191 ЦК України, ст.ст. 12,81,89, 137,141, 258,274,279, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування у розмірі 70 358 (сімдесят тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень 88 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул.Герцена,10).

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 13 лютого 2023 року

Суддя А.В.Слободянюк