Справа №601/3170/23
Провадження № 2/601/761/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Клим Т.П.

при секретарі судового засідання Коляді О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Остапчука П.І.

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки адвоката Сідорової І.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

В листопаді 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 . Після смерті батьків відкрилась спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги прийняли спадщину.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2023 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/6 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , у тому числі на 1/3 як члену колгоспного двору, 1/3 в порядку спадкування за законом внаслідок смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/6 в порядку спадкування за законом внаслідок смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом вирішено питання про право власності ОСОБА_2 на 5/6 частин спадкового майна, однак не визнано право власності за позивачкою на 1/6 частину майна. Вона звернулась до суду про ухвалення додаткового рішення, однак їй було відмовлено, оскільки під час ухвалення рішення розглянуті всі вимоги позивачки ОСОБА_2 .. Таким чином позивачка змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Остапчук П.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Сідорова І.А. не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цьогоКодексу.

Згідно ч.ч. 1, 4ст. 206 ЦПК Українипозивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 6 ст. 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогамстатті 206 цього Кодексу.

Так як відповідач визнав позов, суд прийшов до переконання розглянути справу у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ст.ст.200, 206, 263 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідачки та їх представників, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів.

Позивачка ОСОБА_1 до одруження - ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 ; її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03 червня 1989 року.

Відповідачка ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 ; її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 11 жовтня 1996 року.

Житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , який зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 23 липня 1988 року. Інвентаризаційна вартість даного будинку станом на 31 жовтня 2022 року становить 88 039 грн. згідно з довідкою №532, що видана 02 листопада 2022 року Кременецьким РК БТІ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 18 вересня 2018 року.

Згідно довідки №43 від 04 лютого 2019 року ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані і проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Судом встановлено, що житловий будинок що розташований по АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 були такі особи: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_10 .

Відтак з огляду на те, що розмір частки члена колгоспного двору встановлювався законом виходячи з рівності часток усіх членів двору, тому кожному належало по 1/3 частці цього двору.

ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини після смерті її чоловіка, подавши 13 лютого 2019 року відповідну заяву до Кременецької державної нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 05 липня 2022 року.

Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Згідно довідки №127/08-28/6-1 від 07 листопада 2022 року ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані і проживали, ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входить 1/3 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору.

Відповідачка ОСОБА_2 спадщину після смерті матері ОСОБА_4 прийняла у встановленому законодавством порядку, оскільки проживала із спадкодавцем на день відкриття спадщини.

Окрім неї, спадщину після смерті матері прийняла її сестра, позивач по справі ОСОБА_1 , оскільки в шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулась в нотаріальну кантору з заявою про прийняття спадщини, разом з тим їй було вдмовлено у видачі свідоцтва на право власності, оскільки частки членів колгоспного двору не виділені.

Отже позов в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом внаслідок смерті, 1/6 в порядку спадкування за законом внаслідок смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає до задоволення.

Позивачем при подачі позову було сплачено 1073,60 грн. судового збору.

Згідно з ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України « Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути 536,80 грн. з державного бюджету, 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову згідно квитанції.

Судовий збір в сумі 536,80 грн. позивач просить залишити за ним.

Керуючись ст.ст. 325, 392, 1222, 1223, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом внаслідок смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при подачі позову у відповідності до квитанції №87 від 17.10.2023 в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , жителька с.Гаї Кременецького району Тернопільської області 47011.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , жителька с. Крижі Кременецького району Тернопільської області 47011.

Повний текст рішення виготовлено 13 грудня 2023 року.

Головуючий: