Провадження № 2/127/3621/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 08.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06258-01/2022, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 8000,00 грн строком повернення 30 днів, тобто до 06.02.2022, сплатою відсотків за кредитом розмірі 182,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% на добу. Вищевказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання останнім одноразового індикатора та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв право вимоги за кредитними договорами, зокрема і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Відповідно до цього договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №06258-01/2022 від 08.01.2022 в сумі 17000,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 9000,00 грн - сума заборгованість за відсотками. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за кредитним договором №06258-01/2022 від 08.01.2022, а також понесених позивачем судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

06.11.2023 відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. №90167), згідно якого у задоволені позову просив відмовити. Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач вказує, що жодних доказів на підтвердження сплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» коштів ТОВ «ФК «Інвеструм» за передачу права вимоги згідно договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 матеріали справи не містять, а п. 3.2 договору факторингу, який повинен містити ціну за якою відступається право вимоги до боржників, містить технічні видалення самої суми продажу, що позбавляє можливості підтвердити перехід прав кредитора від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Також позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідачу надано кредит у розмірі 8000,00 грн та не доведено підставність нарахування процентів за користування ним. Позивачем не представлено виписку по рахунку як первинний бухгалтерський документ, що підтверджує видачу кредиту та дійсну суму заборгованості. Жоден з наданих документів не містить реквізитів банківського рахунку відповідача на який мали би бути зараховані кошти. Також зазначив, що відсутні докази на підтвердження того, що відповідач заповнив заяву (форму) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, а також докази надіслання первісним кредитором одноразового ідентифікатора відповідачу, який в подальшому був ним використаний. Відповідач вказує на відсутність у якості доказу Правил надання коштів у позику, на які позивач посилається у позовній заяві. Відповідач також вказує на безпідставність стягнення заборгованості в цілому, зазначає, що заявлена до стягнення сума заборгованості за відсотками у розмірі 9000,00 грн не узгоджується з умовами кредитного договору.

14.11.2023 позивач надав суду відповідь на відзив (вх. №6016), згідно якої просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач в підтвердження своїх вимог надавплатіжну інструкцію №19332 від 03.02.2023 на підтвердження повної оплати за договором факторингу. Повідомив, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з первісним кредитором кредитним договором. Зауважив, що у відповідності до умов кредитного договору кошти надані позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. При цьому ідентифікацію позичальника здійснено через банка-емітента, яким видано картку. Відтак зазначає, що відповідач як власник карткового рахунку може особисто безперешкодно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідач, заперечуючи щодо перерахування йому кредитних коштів, не надав суду належних і допустимих документальних доказів на підтвердження своїх доводів, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок або ж того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Зазначив, що сторонами було погоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення кредитного договору № 06258-01/2022 від 08.01.2022 підписаного відповідачем електронним підписом відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником. Зауважив, що під час підписання кредитного договору Відповідач погодився, що Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту є невід`ємною частиною кредитного договору, а також підтвердив ознайомлення з ними. Щодо нарахування відсотків, то звернув увагу, що умови договору містять умову, що проценти, які нараховуються за понадстрокове користування коштами є процентами в розумінні ст. 625 ЦК України.

Відповідач 20.11.2023 надав суду заперечення (вх. №ЕП-22468), у яких просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що позивачем не доведено обставин на які останній посилається у позові. Зазначив, що позивачем не надано доказів того, що відповідач заповнив формуляр заяви (форми) про прийняття пропозиції на укладення договору в електронній формі підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» в якому вказав всі необхідні дані та погодився на їх обробку, зберігання та використання, не надано доказів, що відповідачу направлялися одноразові ідентифікатори, шляхом використання яких відповідач підтвердив свою згоду; не надано доказів того, що відповідачу направлялися всі документи, що підтверджують укладення договору, які би виключали можливість зміни його умов первинним кредитором у майбутньому в односторонньому порядку. Відповідач вважає, що позивачем не надано переконливих доказів ні щодо факту укладення електронного договору між первинним кредитором та відповідачем, ні доказів надання позики, відтак досліджувати законність нарахування відсотків та їх розмір немає підстав. Щодо набуття позивачем статусу кредитора відповідач вказує, що надана копія платіжної інструкції №19332 від 03.02.2023 як доказ повної оплати позивачем ціни отриманого права вимоги від первинного кредитора не підтверджує того, оскільки зазначена у договорі факторингу ціна продажу права вимоги містить технічне видалення, тому є невідомою, відтак сплата якоїсь суми не є підставою для переходу права вимоги від первинного кредитора до позивача.

29.11.2023 судом отримано надані позивачем додаткові пояснення у справі (вх. №97975) згідно яких позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, а також заявив клопотання про витребування доказів. Окрім того, позивач в підтвердження своїх вимог надав довідку, що підтверджує перерахування коштів відповідачу по кредитному договору № 06258-01/2022 від 08.01.2022 року, а також детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 06258-01/2022 від 08.01.2022 року, які були отримані позивачем на запит від первісного кредитора. Вказав, що сам факт підписання кредитного договору № 06258-01/2022 від 08.01.2022 року одноразовим ідентифікатором є доказом що відповідач заповнив формуляр заяви (форми) про прийняття пропозиції на укладення договору в електронній формі підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» в якому вказав усі необхідні персональні дані та погодився на їх обробку, бо в іншому випадку одноразовий ідентифікатор не міг бути сформований. Пояснив, що кредитні кошти за кредитним договором №06258-01/2022 від 08.01.2022 було перераховано на банківську картку № НОМЕР_1 , ідентифікація позичальника здійснювалась через банк-емітент, яким видано картку - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Зауважив, що відповідно до пункту «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України п.4.8 Договору обов`язок виконання взятих на себе зобов`язань не зникає, боржник звільняється лише від штрафних санкцій, які він зобов`язаний сплатити у разі їх неналежного виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2023 клопотання позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» про витребування доказів залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

Судом встановлено, що 08.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту №06258-01/2022 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн зі сплатою процентів за його користування у розмірі 182,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% на добу, строком на 30 днів, тобто до 06.02.2022. Підписавши договір, відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Відповідач підтвердив, що отримав від Товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Додаток № 1 до цього договору містить графік розрахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Як слідує з умов цього кредитного договору він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора та були надіслані на номер мобільного телефону відповідача.

Кредит надається позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки вказаної відповідачем (п. 1.6 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п. 2.5 Договору).

Відповідно до п.4.3 Розділу 4 «Відповідальність сторін та порядок вирішення спорів» договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору продовжуються нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №2919_46 від 14.11.2023 адресованого ТОВ «Інвеструм» 08.01.2022 здійснено зарахування коштів на картку НОМЕР_1 у розмірі 8000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 129990726 (а.с. 63).

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

31.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №31012023, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №06258-01/2022 від 08.01.2023 відступлено позивачу.

Відповідного до 1.2 вищевказаного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Клієнт зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги з договором позики фактору повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (п. 1.3 вищевказаного договору факторингу).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №06258-01/2022 на суму 17000,00 грн, з яких: 9000,00 грн сума заборгованість за основною сумою боргу, 9000,00 грн сума заборгованість за відсотками, 0,00 грн - сума заборгованості за пенею (а.с. 14).

Відповідно до умов договору його сторони 31.01.2023 підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №31012023 від 31.01.2023 (а.с. 13).

Крім того, ТОВ «ФК ЄАПБ» здійснено на користь ТОВ «ФК «Інвеструм» оплату у розмірі 921572,67 грн згідно договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 про що свідчить платіжна інструкція №19332 від 03.02.2023 (а.с. 52).

Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора щодо кредитного договору №06258-01/2022 від 08.01.2022. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.

Відповідно до наданих розрахунків заборгованість відповідача за договором №06258-01/2022 від 08.01.2022 становить 17000,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованість за основною сумою боргу, 9000,00 грн сума заборгованість за відсотками (а.с. 15, 64-68).

Дана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування суми заборгованості не надав.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи відповідача щодо того, що позивачем не надано доказів укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору в електронній формі суд вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини відповідачем мають бути підтверджені відповідними засобами доказування, тоді як вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано доказів того, що ним оскаржувався кредитний договір №06258-01/2022 від 08.01.2022.

Доказів того, що зазначена платіжна картка, на яку було здійснено переказ коштів належить іншій особі, а не ОСОБА_1 , відповідачем суду не надано та цей доказ не спростовано.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання своїх зобов`язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту, відповідач повинний нести відповідальність відповідно до умов договорів та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлено судом.

Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №06258-01/2022 від 08.01.2022 у загальному розмірі 17000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн судового збору.

Керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 81, 141, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №06258-01/2022 від 08.01.2022 у розмірі 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень), з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 грн - сума заборгованості за відсотками; а також 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна