Справа № 458/17/23
УХВАЛА

11.01.2023 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання, -

В С Т А Н О В И В :

06.01.2023 року ОСОБА_1 подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання.

Предметом позову є встановлення факту проживання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу в період часу з 01.06.2013 року по 01.12.2022 року, а також визнання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 51.8 кв.м. спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживали без шлюбу - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , здійснити поділ вказаної квартири шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1 / 2 ідеальну частку квартири загальною площею 51,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до Турківського районного суду Львівської області заяву про забезпечення позову до ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно - на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову до ОСОБА_2 у цивільній справі №458/17/23.

Предметом заяви про забезпечення позову є застосування виду забезпечення позову у вигляді накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні Турківського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа №458/17/23 за позовом ОСОБА_1 про встановлення факту проживання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу, а також визнання спірної квартири спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживали без шлюбу, і здійснення поділу спірної квартири шляхом визнання за сторонами по справі права власності по 1 / 2 ідеальної на квартиру загальною площею 51,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що відповідач вимагає позивача провести виселився з спірної квартири, у відповідачки є бажання продати квартиру та виїхати на проживання в Чеську Республіку, вважає, що на даний час існують реальні ризики, що до завершення розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили, відповідачка ОСОБА_2 може здійснити відчудження даної квартири, а тому виникла необхідність звернутися до суду з заявою про забезпечення позову, і вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також здійснити ефективний захист та поновлення порушених і оспорюваних моїх прав та інтересів.

На підставі викладеного, просить суд застосувати обраний ним вид забезпечення позову накладення арешту на нерухоме майно - на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст..150 ЦПК України заходів забезпечення позову (ч. 1). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст..151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз`яснень у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст..151 ЦПК України.

Предметом спору у цій справі є встановлення факту проживання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу в період часу з 01.06.2013 року по 01.12.2022 року, а також визнання квартири спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживали без шлюбу - ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , а також здійснення поділу спірної квартири шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1 / 2 ідеальну частку квартири загальною площею 51,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначив те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та кошти відповідача у межах розміру заявлених позовних вимог відповідачка буде мати можливість відчужити належне їй на праві власності майно, що в свою чергу може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки належність та допустимість доказів проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу (спільне проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю) адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Враховуючи те, що між сторонами виник спір поділу спірного майна і визнання права власності на спірне майно, обраний позивачем вид забезпечення позову, а саме: накладення арешту на майно відповідачки ОСОБА_2 , але лише виключно в межах розміру заявлених вимог, є співмірним із заявленими позивачем ОСОБА_1 вимогами, а посилання позивача ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову на те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки у межах розміру заявлених позовних вимог відповідачка ОСОБА_2 буде мати можливість відчужити належне їй на праві власності майно, що в свою чергу може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову, є обґрунтованими.

З огляду на викладене, суд вважає достатнім доводи позивача, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Заявлений позивачем ОСОБА_1 вид забезпечення позову, а саме: накладення арешту на майно відповідачки, виходячи із суті спірних правовідносин, є співмірним із заявленими позивачем вимогами, має тимчасовий характер і діє до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Зазначені обставини свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення призведе до неможливості ефективного захисту заявлених ним прав у визначений законом спосіб, може призвести до виникнення між сторонами інших суперечок, неспіврозмірно збільшити тягар витрат на відновлення заявлених до захисту прав.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідачки на момент пред`явлення позову до неї, може зникнути, може бути реалізоване, зменшитись або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Надані у справі докази свідчать про наявність між сторонами спору щодо нерухомого майна та реальну можливість його відчуження відповідачкою ОСОБА_2 , на яку це майно зареєстроване як на одноосібного власника.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

На думку суду заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом існуючої суперечки немайнового характеру між сторонами, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а тому підстав для незадоволення заяви немає.

Водночас судом при вирішенні поданої заяви про забезпечення позову враховано те, фактично позивачем пред`явлено позовні вимоги про визнання за ним права власності лише на 1 / 2 ідеальну частину квартири, а не на квартиру в цілому. Проте у заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно - на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що в цій частині не є спів мірним до висунутим позовним вимогам, оскільки заходи забезпечення позову мають бути застосовані лише щодо спірного майна. Саме з цих міркувань і підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову - накладення арешту на 1 / 2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вище зазначеного, для забезпечення захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву частково.

При вирішенні даної заяви про забезпечення позову судом враховано практику Верховного Суду, оскільки ч.4 ст.263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09. 2020 року в справі№753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) роз`яснено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1, 13 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Скасовуються судом заходи забезпечення позову також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч.3 ст.152 ЦПК України; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст.149,150,153,157,258-260,353,354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання задовольнити частково.

Застосувати вид забезпечення позову у вигляді накладенням арешту на нерухоме майно.

До часу розгляду цивільної справи по суті та ухвалення відповідного рішення судом по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання накласти арешт на 1 / 2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Копії ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі для відома.

Строк пред`явлення до виконання даної ухвали три роки до 11.01.2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Текст ухвали складено та підписано 11.01.2023 року.

Суддя Р.І.Ференц