Справа № 302/1760/23
Провадження № 2/302/323/23
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Митряк І. П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний нотаріус Міжгірської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дунаєва Ольга Іванівна, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що останні роки вона фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з рідною сестрою її батька тіткою ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3 .

Оскільки подружжя ОСОБА_4 власних дітей не мало, то тітка з дядьком вважали її донькою. В той час у неї сімейне життя не склалося шлюб з чоловікам було розірвано у 2013 році, її рідні батьки померли. Тому, починаючи з 2015 року почала спільно проживати з тіткою і дядьком, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права й обов`язки, вели спільне господарство, разом оплачували комунальні послуги, здійснювали поточний ремонт квартири, проводили разом свята, піклувалися один про одного.

У 2018 році померла тітка ОСОБА_2 . З цього часу єдиною особою, яка залишилася спільно проживати та піклуватися про дядька була позивачка.

ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово (гострий інфаркт міокарда) помер дядько ОСОБА_3 . Обряд поховання, як і належить близьким родичам, проводила позивачка. Так як дядько помер несподівано, за життя він не встиг оформити заповіт.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя ОСОБА_3 було виділено двохкімнатну квартиру житловою площею 23,7 кв.м. по АДРЕСА_1 . За життя дядько не встиг її приватизувати та оформити право власності.

Вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу смерті спадкодавця. Інших спадкоємців за померлим ОСОБА_3 немає.

З метою прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, вона звернулася до державного нотаріуса та отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, за майном померлого ОСОБА_3 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на дане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна, а також відсутнє рішення суду щодо встановлення факту проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем, яке необхідне для підтвердження права на спадкування четвертої черги спадкоємців.

Також нотаріус повідомила, що на її запит ЦНАП Міжгірської селищної ради надав інформацію, що за вищевказаною адресою зареєстровані треті особи, які по факту є сусідами спадкодавця покійного ОСОБА_3 , та які проживають у сусідній квартирі, що знаходиться на другому поверсі над квартирою ОСОБА_3 .

Вона звернулася до Міжгірської селищної ради з заявою, де їй усно пояснили, що мала місце помилка, в результаті якої у будинку АДРЕСА_2 , на даний час є дві неприватизовані квартири з однаковим номером 3.

У зв`язку з наведеним вище, позивачка змушена звернутися до суду із позовною заявою в якій висловлені прохання встановити факт спільного її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнати за нею право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті

Ухвалою суду від 03.10.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 36-37).

Позивачка подала заяву з проханням розглядати справу без її участі. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги позову.

Завідувачкою Міжгірської державної нотаріальної контори подано заяву з проханням щодо розгляду справи без її участі.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 20.04.2005 (а.с. 10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , який був постійним мешканцем смт. Міжгір`я та проживав по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 та довідкою Міжгірської селищної ради від 31.03.2023 №1264 (а.с. 14, 18).

Згідно довідки Міжгірської селищної ради від 25.07.2022 №1230, виданій ОСОБА_1 , 1978 р.н., яка зареєстрована по АДРЕСА_3 , а фактично проживає АДРЕСА_1 , поховання ОСОБА_3 проводила племінниця ОСОБА_1 . За час спільного проживання вели спільне господарство, мали спільні витрати, спільний бюджет, спільне харчування, разом несли витрати на утримання житла та його ремонт, надавали один одному всіляку допомогу, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки. ОСОБА_1 була для ОСОБА_3 як рідна донька, оскільки останній своїх дітей не мав, був чоловіком її рідної тітки (сестри батька), що також підтверджується Актом про встановлення факту проживання однією сім`єю від 31.03.2023 (а.с. 19, 21).

Актом також встановлено, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , починаючи з 2015 року до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з квартири по АДРЕСА_1 , на підставі ордеру № 22, виданого виконавчим комітетом Міжгірської селищної Ради народних депутатів 18.10.1982 на підставі рішення виконкому Міжгірської селищної Ради народних депутатів від 14.10.1982 №136 (а.с. 16, 17).

Як вбачається з довідки Міжгірського бюро технічної інвентаризації від 29.03.2023 №50 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_4 не зареєстровано (а.с. 20).

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_4 , виготовленого 28 лютого 2023 року КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради, квартира складається з: коридору 8,10 кв. м., житлової кімнати 24,07 кв. м., санвузла 3,38 кв. м., кухні 7,02 кв. м. Загальна площа квартири становить 42,57 кв. м, в тому числі житлова (основна) площа 24,07 кв. м. (а.с. 24-27).

Із системного аналізу пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб або за наявності інших спадкоємців і спору між ними розглядаються судами за правилами позовного провадження.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1264 ЦК України).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Матеріалами справи підтверджено проживання позивачки разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини до його майна, а тому вона є такою, що прийняла спадщину до майна померлого.

При цьому, померлий ОСОБА_3 за життя набув право власності на спірне майно, а відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , більше п`яти років до часу відкриття спадщини, починаючи з 2015 року до дня смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за мною, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 42,57 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (на першому поверсі), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 01 грудня 2023 року.

Суддя Пухальський С. В.