Справа № 622/74/14
Провадження № 4-с/529/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

представника Київського ВДВС у м. Харкові - Калініченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 , за участі Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувача ОСОБА_2 , на дії державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа № 622/74/14-ц у виконавчому провадженні № 43163807,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа № 622/74/14-ц у виконавчому провадженні № 43163807. В обґрунтування скарги вказано, що у провадженні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхової Т.Б. перебуває виконавче провадження № 43163807 щодо виконання виконавчого листа № 622/74/14-ц від 11.03.2014, виданого Золочівським районним судом Харківської області, про щомісячне стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на момент подання даної скарги до суду (23.11.2022) у провадженні судді Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є. перебуває цивільна справа № 622/631/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування позовних вимог якої покладено розрахунок заборгованості по аліментам від 01 червня 2021 року за вих. № 5170, складений старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляховою Т.Б. Відповідно до цього розрахунку станом на 31.05.2021 борг ОСОБА_1 по аліментам складає 146 098,03 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що у зв`язку із відсутністю у матеріалах виконавчого провадження відомостей про доходи боржника ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості проведений виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості і згідно із таблицею у цьому розрахунку за основу була взята середня заробітна плата по м. Харкову. Державний виконавець незаконно та необґрунтовано здійснила розрахунок заборгованості по аліментам, взявши за основу відомості про середну заробітну плату працівника по м. Харкову, оскільки ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає в с. Довжик на території Золочівської територіальної громади Богодухівського району Харківської області, а тому для розрахунку заборгованості повинна братися середня заробітна плата працівника у даній місцевості, тобто по Богодухівському (раніше - Золочівському) району Харківської області. Таким чином, обчислений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментам є значно завищеним внаслідок застосування неправильних показників. Оскаржуваний розрахунок заборгованості по аліментам також не відповідає за формою та змістом вимогам Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012. Цей розрахунок не містить обов`язкових відомостей, що повинні у ньому бути, зокрема розмір аліментів, визначений у виконавчому документів, сума аліментів, яка підлягає стягненню, заборгованість за 30 число поточного місяця, сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження і сукупний розмір заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини, скаржник ОСОБА_1 просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхової Т.Б. щодо складання розрахунку заборгованості від 01.06.2021 за вих. № 5170 за період з 21.01.2014 по 31.05.2021 зі сплати аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 43163807 за виконавчим листом № 622/74/14-ц від 11.03.2014 та визнати неправомірним вказаний розрахунок заборгованості по аліментам.

Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав суду письмове клопотання про залишення скарги без розгляду. В обґрунтування клопотання вказано, що скаржником ОСОБА_1 пропущено десятиденний строк подання скарги до суду та не заявлено клопотання про поновлення цього строку. Обґрунтовуючи дотримання строків звернення до суду із скаргою, ОСОБА_1 вказує, що лише після отримання відповіді від Головного управління статистики у Харківській області на адвокатський запит щодо середньомісячної заробітної плати працівників по Золочівському району Харківської області за період з 2014 по 2020 роки (11.11.2022) йому стало відомо про те, що ймовірно, його права як боржника у виконавчому провадженні були порушені. Водночас ОСОБА_1 у скарзі вказує, що про оскаржуваний розрахунок заборгованості по аліментам йому стало відомо під час розгляду суддею Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є. цивільної справи № 622/631/21 за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування позовних вимог якої покладено оскажуваний розрахунок заборгованості. У справі № 622/631/22 відкрито провадження ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є. від 19 вересня 2022 року. Копію цієї ухвали було направлено всім учасникам справи. Справу було призначено до судового розгляду на 10:00 год. 18.10.2022, з викликом в судове засідання учасників справи. Враховуючи, що у зазначеній справі відкрито провадження 19.09.2022, перше судове засідання було призначено на 18.10.2022, є обґрунтовані підстави вважати, що про ймовірне порушення його прав ОСОБА_1 стало відомо щонайменше 18.10.2022. Згідно з матеріалами виконавчого провадження 18 червня 2021 року боржник ОСОБА_1 звернувся із заявою про отримання розрахунку заборгованості по аліментам. Відповідно до заяви від 22.06.2021 боржник на прийомі у державного виконавця ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав розрахунок заборгованості по аліментам від 01.06.2021. Отже, ОСОБА_1 пропущено десятиденний строк звернення до суду із даною скаргою. Клопотання про поновлення строку пропущеного з поважних причин для подання скарги ОСОБА_1 не заявляв, як і не довів поважність таких причин. Крім того, скаржник не залучив до участі у справі стягувача ОСОБА_2 , на права та інтереси якої вплине судове рішення, прийняте за результатами розгляду скарги.

Представником скаржника ОСОБА_1 - адвокатом Нетудихатою Д.В. надано суду заперечення проти клопотання Київського ВДВС у місті Харкові про залишення скарги без розгляду. В обґрунтування заперечення вказано, що факт обізнаності із розрахунком не може бути моментом, коли особа дізналася про порушення своїх прав, оскільки інформація про показники середньомісячної заробітної плати працівників не є загальновідомою інформацією і для того, щоб дізнатися про наявність факту порушення прав у зв`язку із застосуванням неправильного показника заробітної плати, слід володіти інформацією відносно показника по м. Харкову та по районах Харківської області, з метою співставлення зазначених показників. Таку інформацію скаржник ОСОБА_1 отримав лише після одержання офіційної відповіді на направлений адвокатський запит, зі змісту якої стало зрозумілим, що показник середньої заробітної плати по м. Харкову істотно відрізняється від аналогічного по Золочівському району Харківської області, що і стало підставою для подання відповідної скарги до суду. Не маючи у розпорядженні офіційного документа з інформацією про показники середньомісячної заробітної плати працівників у розрізі районів, скаржником не могло бути підготовлено відповідне обґрунтування скарги. Представником скаржника також було подано клопотання про залучення до участі у справі стягувача ОСОБА_2 .

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 05.04.2023 задоволено клопотання представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Нетудихати Д.В. та залучено до участі у справі як стягувача ОСОБА_2 .

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що підтримує вимоги скарги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності з врахуванням раніше наданих матеріалів.

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Нетудихата Д.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, як представника скаржника, у зв`язку із зупиненням з 30.10.2023 права на заняття адвокатською діяльністю.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Калініченко В.В. в судовому засіданні просив залишити скаргу без розгляду у зв`язку із пропуском скаржником десятиденного строку для подання скарги до суду з підстав, вказаних у раніше наданому цим відділом державної виконавчої служби клопотанні про залишення скарги без розгляду.

Стягувач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, будь-яких заперечень проти скарги, заяв чи клопотань суду не надала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Калініченка В.В., дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхової Т.Б. перебуває виконавче провадження № 43163807 щодо виконання виконавчого листа № 622/74/14-ц від 11.03.2014, виданого Золочівським районним судом Харківської області, про щомісячне стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією постанови про прийняття виконавчого провадження від 09.01.2020 /а.с. 15-16/.

В рамках цього виконавчого провадження старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Харкові Ляховою Т.Б. було складено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів від 01 червня 2021 року за вих. № 5170 /а.с. 22-23/.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Аналогічна норма міститься в частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 920/149/18 надано роз`яснення щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми, передбачені законом про виконавче провадження, є загальними, а норми, передбачені процесуальним кодексом, є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях. Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 361/1335/20 (провадження № 61-15507св20), від 02 листопада 2021 року у справі № 753/3465/20 (провадження № 61-12002св20).

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року в справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року в справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. За своєю суттю ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).

Предметом оскарження ОСОБА_1 є дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ляхової Т.Б. щодо складення розрахунку заборгованості по аліментах від 01 червня 2021 року у виконавчому провадженні № 43163807.

Зі скаргою на дії державного виконавця скаржник Хрепливець С.О. звернувся до суду лише 23 листопада 2022 року, тобто з пропуском десятиденного строку, установленого ст. 449 ЦПК України.

У своїй скарзі скаржник клопотання про поновлення строку не заявляє. Зазначає, що строк на подання скарги ним не пропущений, оскільки про порушення свого права дізнався з відповіді Головного управління статистики у Харківській області від 11.11.2022, наданої на адвокатський запит, з інформацією щодо середньомісячної заробітної плати працівників по Золочівському району Харківської області за 2014-2020 роки і по Богодухівському району Харківської області за 2021 рік, з якої йому стало відомо про порушення свого права, адже при складанні оскаржуваного розрахунку заборгованості було використано неправильний показник середньої заробітної плати, а тому вважає, що строк на подання даної скарги необхідно рахувати саме з 12 листопада 2022 року.

Разом з тим, процесуальними нормами передбачено, що строк на оскарження дій виконавця розпочинається не лише з дня, коли особа дізналася про порушення її права або свободи, але й відтоді, коли вона повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 18 червня 2021 року звернувся до Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про надання йому розрахунку заборгованості по аліментам за період з 21.01.2014 по 31.05.2021 /а.с. 39/.

22 червня 2021 року ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № 43163807 та зокрема із розрахунком заборгованості по аліментам, що підтверджується власноручно написаною ним заявою від 22.06.2021 /а.с. 38/.

З копій матеріалів цивільної справи № 622/631/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування позовних вимог якої покладено нині оскаржуваний розрахунок заборгованості по аліментам від 01.06.2021, на яку посилається у скарзі сам ОСОБА_1 , вбачається, що 16 червня 2021 року ОСОБА_2 подала вказаний позов до Золочівського районного суду Харківської області. До цієї позовної заяви зокрема подано нині оскаржуваний розрахунок. 02 липня 2021 року суддею Золочівського районного суду Харківської області Квіткою О.О. відкрито провадження у справі та 05 липня 2021 року надіслано зокрема ОСОБА_1 копію цього позову з доданими до нього документами, тобто і розрахунок заборгованості по аліментам від 01.06.2021. ОСОБА_1 було подано до суду клопотання від 21 липня 2021 року про відкладення судового розгляду справи у зв`язку із наміром скористатися правовою допомогою та подати позов про оскарження розрахунку заборгованості по аліментам. 11 серпня 2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Смаль В.В. подано до суду відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У зв`язку із зміною підсудності судових справ Золочівського районного суду Харківської області через воєнний стан в Україні ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є. від 19 вересня 2022 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 18 жовтня 2022 року. 20 вересня 2022 року копію цієї ухвали надіслано зокрема ОСОБА_1 26 вересня 2022 року ОСОБА_1 надіслано до суду заяву про невизнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Із вказаного вище в сукупності вбачається, що ОСОБА_1 ще 22 червня 2021 року отримав та ознайомився зі змістом нині оскаржуваного розрахунку заборгованості по аліментам. В подальшому, в ході розгляду цивільної справи № 622/631/21 він знову отримав копію цього розрахунку, як особисто надавав на нього заперечення, так і шляхом надання відзиву, складеного його адвокатом. Вказане свідчить, що ОСОБА_1 вже дізнався про порушення свого права у вигляді оспорюваного розрахунку заборгованості по аліментам та навіть скористався можливістю подати на нього заперечення.

В той же час, отримання на адвокатський запит відповіді Головного управління статистики у Харківській області від 11.11.2022з інформацією щодо середньомісячної заробітної плати працівників по Золочівському району Харківської області за 2014-2020 роки і по Богодухівському району Харківської області за 2021 рік, з якої, як вказує скаржник, йому стало відомо про порушення свого права, адже при складанні оскаржуваного розрахунку заборгованості було використано неправильний показник середньої заробітної плати і відповідно, на його думку, строк на подання даної скарги необхідно рахувати саме з 12 листопада 2022 року, не змінює моменту, з якого останній повинен був дізнатися про порушення свого права, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини та наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинне тлумачитись на користь обох сторін у справі та у світлі преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким поновлення строку зі спливом значного періоду часу, можливе лише коли його пропуск зумовлений особливими й непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України»), а його поновлення без встановлення наведених обставин є неможливим та таким, що порушить зазначений принцип.

Таким чином, про порушення свого права, скаржник повинен був дізнатися ще 22.06.2021 у день отримання нині оскаржуваного розрахунку. Крім того, про те, що він вже дізнався про порушення свого права свідчить те, що він та його адвокат подали заперечення проти цього розрахунку ще під час розгляду справи 622/631/21, яка перебувала у провадженні суду з 02.07.2021, а перше клопотання ОСОБА_1 про намір оскаржити цей розрахунок датоване 21.07.2021, тобто до моменту отримання відповіді Головного управління статистики у Харківській області від 11.11.2022, однак подаючи скаргу до суду 23.11.2022, не просив поновити йому строк та не навів поважних причин пропуску строку на звернення з даною скаргою.

Строк на подачу скарги на дії державного виконавця є процесуальним строком, а не позовною давністю, і правовим наслідком пропуску такого строку відповідно до вимог статей 126, 449 ЦПК України, роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» є залишення скарги без розгляду і заборона вирішувати скаргу по суті. Такі висновки викладені також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від: 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19); 03 листопада 2021 року в справі № 2608/20647/12 (провадження № 61-5702св21), 07 червня 2023 року в справі № 1622/16530/2012, провадження № 61-7689св22.

Враховуючи те, що скаржником ОСОБА_1 пропущено строк на подання даної скарги, клопотання про його поновлення скаржником не заявлено, беручи до уваги те, що строк на подачу скарги на дії державного виконавця є процесуальним строком, а не позовною давністю, і правовим наслідком пропуску такого строку є залишення скарги без розгляду і заборона вирішувати скаргу по суті, суд вважає за необхідне залишити скаргу без розгляду у зв`язку із пропуском скаржником ОСОБА_1 десятиденного строку для подання цієї скарги до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 17, 81, 89, 259-261, п. 27 ч. 1 ст. 353, ст. ст. 354, 355, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , за участі Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувача ОСОБА_2 , на дії державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа № 622/74/14-ц у виконавчому провадженні № 43163807 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня її постановлення, якщо на неї не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 29 листопада 2023 року.

Головуючий О.С. Кириченко