Справа № 711/1994/23
Провадження № 2/202/1913/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Пеки Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_3 в особі представника засобами поштового зв`язку звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відповідно до якої просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 по справі №263/12044/19 та стягнути з останнього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а в подальшому в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те що з лютого 2009 року по жовтень 2019 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного життя мають двох синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 року у справі №263/12044/19 (провадження №2/263/2395/2019) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08.08.2019 року і досягнення повноліття сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в подальшому в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.

З моменту ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 року у справі №263/12044/19 змінився сімейний стан позивача ОСОБА_3 , а також кардинально змінився матеріальний стан позивача.

21.11.2020 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка після укладання шлюбу взяла прізвище ОСОБА_6 .

Від шлюбу позивач має малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вказав, що зазначені обставини, обґрунтовано свідчать про те, що з моменту ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 р. у справі №263/12044/19 змінився сімейний стан позивача ОСОБА_3 , який розлучився з ОСОБА_2 та одружився з ОСОБА_6 , від шлюбу в якого у позивача народилася донька ОСОБА_9 .

Щодо зміни матеріального стану позивача вказав, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, позивач ОСОБА_3 разом з дружиною та малолітньою дитиною вимушені були залишити місце постійного проживання та виїхати з окупованого міста Маріуполь на підконтрольну Україні територію.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, з реєстрацію фактичного місця проживання в АДРЕСА_1 . Дружина позивача ОСОБА_10 та малолітня донька ОСОБА_5 також були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи.

З 01.08.2022 року позивач перебував на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості, як безробітний, однак в статусі безробітного позивачу було відмовлено.

Відтак, починаючи з 01.07.2022 р. позивач ОСОБА_3 фактично залишився без жодних коштів на існування, оскільки він був звільнений з роботи та по незалежним від волі позивача обставин навіть не міг отримати статус безробітного та отримувати виплати по безробіттю.

Станом на день подання даного позову до суду позивач не працевлаштований, статусу безробітного також не отримав.

Зазначає, що на утриманні позивача перебуває дружина, яка також не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою донькою та малолітня донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Крім того на утримання позивача знаходиться його мати - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка хворіє та потребує коштовного медичного лікування та оперативного втручання. Тому вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Булгакову Г.В.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

В ухвалі зазначено, що згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру № 15138 від 04.04.2023, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Петровського району м. Донецьк, на який розповсюджується територіальна юрисдикція Петровського районного суду міста Донецьк.

Згідно із розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 2710/38-14 підсудність цивільних справ Петровського районного суду міста Донецька передано Краснолиманському міському суду Донецької області.

У свою чергу, відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 04 травня 2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 травня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

21.06.2023 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська засобами поштового зв`язку від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказала на те, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зазначила, що вона та її діти є також внутрішньо переміщеними особами. Відповідачка працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЄВРО5» з 03.12.3022 р. та займає посаду оператора заправних станцій. Її дохід за період з 01.01.2023 р. по 31.05.2023 р. склав 34937,66 грн. Додатково повідомила, що у шлюбі не перебуває, має житло у власності лише на окупованій території. Наразі вона разом зі своїми дітьми винаймає квартиру в м. Запоріжжя та щомісячно витрачає на оренду квартири 11000 грн. та на оплату комунальних послуг до 3000 грн.

Діти відвідують позашкільні заняття, що потребує додаткових витрат. Мати відповідачки є пенсіонеркою, особою з інвалідністю та внутрішньо переміщеною особою.

Їй відомо, що позивач тривалий час перебуває за кордоном, що свідчить про його спроможність платити аліменти у встановленій раніше судом сумі. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

01.08.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав на те, що позивач вважає, що докази надані відповідачем ОСОБА_2 до відзиву не спростовують тих обставин, якими обґрунтований позов, зокрема, що у позивача відбулася зміна сімейного становища та суттєва зміна матеріального становища, внаслідок втрати доходу (роботи).

Вказав, що позивач з родиною (дружиною та малолітньою донькою) наразі дійсно проживають в Ірландії, де позивач згідно з розділом 60 закону про міжнародний захист 2015 року отримав тимчасовий захист, що підтверджується тимчасовим дозволом №2216715/1309949. Однак його перебування там носить вимушений характер, оскільки позивач виїхав з України внаслідок того, що в Україні тривала війна та він вимушений був шукати тимчасовий захист в інших країнах. Власного житла в Ірландії позивач не має, працевлаштуватись також не має можливості, відтак єдиним засобом для існування як позивача так і його родини є соціальна допомога, яку надає йому держава Ірландія, як особі, яка потребує тимчасового захисту. Зазначене на думку позивача обґрунтовано свідчить про те, що матеріальний стан позивача змінився з незалежних від нього причин втратив роботу, домівку та вимушений був залишити країну. Вважає, що судом не повинні бути прийняті судом доводи стосовно того, що відповідачка витрачає на оренду квартири та комунальні послуги щомісячно 14000 грн., оскільки позивач не зобов`язаний відшкодовувати всі витрати відповідача та не зобов`язаний утримувати відповідача, так як має зобов`язання лише з утримання дітей, на утримання яких наразі в повному обсязі сплачує аліменти.

Стосовно доводів відповідача про те, що відповідач витрачає кошти на відвідування дітьми спортивних секцій та зайняття з репетиторами вказав на те, що обов`язок утримувати дітей є рівним для обох батьків. При цьому з врахуванням розміру заробітної плати, яку отримує відповідач та яка становить біля 5500,00 грн. на місяць, є очевидним, що аліменти, які сплачуються позивачем за рішенням суду фактично вдвічі перевищують розмір заробітної плати відповідача. Право на відвідування дітьми спортивних секцій чи додаткових уроків не може бути реалізовано виключно за рахунок коштів позивача. .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримали з наведених в позові підстав та просив суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 судове засідання з`явилася. Позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони мають двох синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 року у справі №263/12044/19 (провадження №2/263/2395/2019) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08.08.2019 року і досягнення повноліття сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в подальшому в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.

Судом встановлено, що рішення Краснолиманського районного суду Донецької області від 27.09.2019 року у справі №241/1295/19 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 виданого 21 листопада 2020 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , прізвище дружини після одруження ОСОБА_6 , про що 21 листопада 2020 року зроблено відповідний актовий запис №389.

Також судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , виданого 06 квітня 2021 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до Тимчасового дозволу: НОМЕР_5 ОСОБА_12 надано Тимчасовий захист в Ірландії, дозвіл залишитися в країні згідно з розділом 60 Закону про міжнародний захист 2015 року. Дозвіл дійсний протягом року, починаючи з 4 грудня 2022 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_2 є внутрішньо переміщеною особою, відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.03.2023 НОМЕР_6.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є внутрішньо переміщеними особами, відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи НОМЕР_7.

Заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів, присуджених на утримання синів сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач посилається на зміну його сімейного і майнового стану, народження доньки та знаходження на утриманні матері-пенсіонерки, яка є непрацездатною особою та те, що позивач тривалий час перебуває за кордоном в Ірландії та офіційно перебуває в статусі особи, що потребує тимчасового захисту. .

Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд виходить з наступного:

Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво змінились обставини, які не дають змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Позивачем не надано доказів зміни його матеріального стану, що унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом раніше розмірі.

Матеріали справи не містять доказів про доходи позивача та відсутність у нього доходів для сплати аліментів у визначеному розмірі, з огляду на витрати, які він несе на іншу дитину, розмір яких також не підтверджений.

Сам факт народження іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, визначених на підставі рішення суду.

Суд приймає також до увагу, що позивач з родиною (дружиною та малолітньою донькою) наразі проживають в Ірландії, де позивач отримав тимчасовий захист та те, що відповідачка з дітьми є тимчасово переміщеними особами та проживають у місті Запоріжжя, де орендують квартиру.

Однак позивачем не надано суду жодного доказу щодо матеріального стану на час ухвалення рішення Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області так і даний час.

Враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-79, 81, 141, 258-259, 263-265,280-282ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про зменшення розміру аліментів- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 04.12.2023 року.

Суддя Л.П. Слюсар