ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 389/487/22

провадження № 22-ц/4809/787/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу апеляційною скаргою Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року, у складі головуючого судді Українського В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями співробітників правоохоронних органів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями співробітників правоохоронних органів.

Просив стягнути із Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6600,00 грн , грошові кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн та судові витрати в розмірі 10000,00 грн .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22 грудня 2021 року слідчим СВ відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУ ГУНП України у Кіровоградській області внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, а саме незаконну порубку 21.12.2021 невстановленою особою 5 дерев в лісопосадці в с. Мошорине.

Зазначав, що 21.12.2021 було проведено огляд місця події частини лісосмуги поблизу с. Мошорине та складено відповідний протокол.

Далі, не маючи згоди власника земельної ділянки та без ухвали слідчого судді, слідчий СВ відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУ ГУНП України у Кіровоградській області безпідставно провів огляд належної позивачеві земельної ділянки кадастровий номер :02:000:5142, в ході якого безпідставно і протиправно вилучено належний позивачу трактор ЮМЗ з номером шасі НОМЕР_1 та п`ять колод дерев. Наступного дня належний позивачу трактор ЮМЗ працівниками відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУ ГУНП України у Кіровоградській області повантажено на транспортувальник та перевезено на штрафмайданчик ГУНП м. Кропивницький, а колоди на територію підприємства «РОС АГРО» в с. Мошорине.

Ухвалою суду від 24.12.2021 відмовлено слідчому у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене майно та зобов`язано повернути власнику вилучене майно.

Після постановлення судом рішення працівниками поліції не було вжито ніяких заходів до повернення трактора. Тому, позивачу довелося самостійно і за власні кошти організувати перевезення трактора із м. Кропивницький до місця свого проживання. На транспортування трактора позивачем витрачено грошові кошти в сумі 4600,00 гривень.

Вважав, що дані затрати у позивача виникли внаслідок незаконних дій працівників відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУ ГУНП України у Кіровоградській області, тому є прямою майновою шкодою та підлягають відшкодуванню.

Крім того, за надання правової допомоги під час підготовки до участі у судовому засіданні про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно та безпосередню участь у судовому засіданні позивачем сплачено адвокату грошові кошти в сумі 2000,00 гривень, які він також просить стягнути з відповідача.

Спричинену моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що його незаконно позбавлено належного йому майна на тривалий період, внаслідок чого незаконно обмежено його громадянські та конституційні права.

Зазначав, що він має власне селянське господарство, для утримання якого використовує належний йому трактор, яким перевозить корми для тварин та інші пов`язані із веденням господарства вантажі. За відсутності трактора позивачеві доводилось виконувати певні роботи самотужки, перевозити необхідні вантажі легковим автомобілем, який не призначений для цього, що суттєво вплинуло на стан легковика.

Крім того, це забирало значно більше часу, що суттєво порушило звичний режим життя позивача. Ці вимушені зміни у житті позивача завдали йому глибоких моральних страждань, які позивач оцінює в 10000,00 гривень.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, що завдана внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування в розмірі 4600,00 грн .

Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, що завдана внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування в розмірі 10000,00 гривень.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області не погоджуючись із вказаним рішенням суду подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що позивач не надав належних доказів, які б вказували на незаконність дій органу досудового розслідування, які б свою чергу вказували на наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зазначає, що відсутні належні докази в чому полягає спричинена моральна шкода. Також вказав, що єдиним належним відповідачем в такій категорії справ може бути лише Державна казначейська служба, яка є єдиним розпорядником державних коштів.

Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення без задоволення скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2012 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Встановлено, що 21.12.2021 невстановлена особа здійснила незаконну порубку 5 дерев в лісопосадці, розташованій на території с. Мошорине Кропивницького району Кіровоградської області.

Згідно з протоколом огляду місця події від 21.12.2021 проведено огляд об`єкту лісозахисної смуги, яка розташована в с. Мошорине Кропивницького району Кіровоградської області біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2027, виявлено три пні від свіжоспиляних дерев та бензопилу, марку і модель якої встановити не можливо та яку було вилучено.

В ході реагування на вчинення правопорушення на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:5142, яка знаходиться на околиці с. Мошорине та належить на праві власності ОСОБА_1 , виявлено трактор «ЮМЗ-6» з номером шасі НОМЕР_1 та п`ять стовбурів дерев, які протоколом огляду місця події від 21.12.2021 вилучені.

Слідчий СВ відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно трактор «ЮМЗ-6», п`ять стовбурів дерев та бензопилу, які визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.12.2021 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та трактор «ЮМЗ-6» з номером шасі НОМЕР_1 та п`ять стовбурів дерев, що були вилучені 21.12.2021 у ході проведення огляду місця події земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5142, постановлено повернути власнику ОСОБА_1 ..

Зазначає, що відповідно до акту виконаних робіт було надано йому послугу із перевезення трактору «ЮМЗ-6» із м. Кропивницького до с. Мошорине, навантаження - розвантаження трактора, на загальну суму 4600,00 гривень. ОСОБА_1 сплачено за виконані послуги 4600 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2410 від 13.01.2022.

Суд першої інстанції належним чином встановив, що у зв`язку із неправомірними діями відповідача, ОСОБА_1 була спричинена шкода, та між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв`язок.

Тобто, неправомірні дії і бездіяльність відповідача є доведеними.

Матеріалами справи доведено, що огляд земельної ділянки, що належить позивачу та вилучення трактору та п`ять стовбурів дерев, які належать також позивачу було здійснено незаконно.

Відповідач ухвалу слідчого судді про повернення трактора та п`ять колод дерева не виконав і позивач за власні кошти здійснив перевезення трактора з м. Кропивницького до місця свого проживання.

Завдані матеріальні збитки підтвердженні актом виконаних робіт №2410 та квитанцією прибуткового касового ордера №2410 від 13.01.2022 (а.с. 24,25).

Таким чином, є доведеним, що вилучення речових доказів у позивача (трактор, колоди дерев), які визначені ч.1 ст. 98 КПК України є необґрунтованим та безпідставним.

Також є необґрунтованими, які саме потреби досудового розслідування, у межах ч.1 ст.246 КК України, задовольнятимуться завдяки арешту вказаного.

Позивач звернувшись із даним позовом до суду правильно зазначив відповідачем - Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

За змістом ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 6,7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) дохід, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особини, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди», шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особи, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Підстави, порядок та розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню встановлено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У статті 1 цього Закону наведено перелік підстав, за наявності яких фізичній особі може бути відшкодовано шкоду, завдану внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами та доповненнями) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд першої інстанції належним чином з`ясував факт заподіяння позивачеві моральних страждань та розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначив залежно від характеру та обсягу страждань позивача та виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Наведені обставини свідчать, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив зміст спірних правовідносин та застосував норми матеріального і процесуального права. Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.Л. Карпенко