Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6867/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка 13 червня 2017 року після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , про що складено відповідний актовий запис №98, серія НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки - гр. ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку, яку від 05 травня 1999 року №218 на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації Ради народних депутатів ОСОБА_8 було передано у приватну власність площею 1,20 гектарів в межах згідно з планом. Дана земельна ділянка розташована на території Дротинської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1098. Оскільки мама позивачки не склала заповіт, то до складу спадкоємців першої черги належать діти померлої: позивачка та відповідачі по справі. Впродовж шести місяців після смерті матері заяву про прийняття спадщини подала тільки позивачка. Відповідачі до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися та не проживали разом із матір`ю на час її смерті, однак всі вони зареєстровані в будинку матері. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку (інваліди, непрацездатні особи тощо) немає. Чоловіка у померлої не було, оскільки шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було розірвано ще 03 серпня 1993 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №137. За оформленням спадкових прав позивачка звернулася до державного нотаріуса Боричок К.В., однак у зв`язку з тим, що за життя мама позивачки втратила оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку, листом-відмовою державного нотаріуса від 22.08.2023 року №221/01-16 гр. ОСОБА_10 повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом/за заповітом/після смерті померлої ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 немає можливості, оскільки ОСОБА_10 не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів та реєстрації їх в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. А також у листі-відмові зазначається, що в разі відсутності вказаних документів ОСОБА_11 має право звернутись до суду. У зв`зку з наведеним позивачка змушена звернутися до суду для встановлення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_12 будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будучи належним чином своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явилися.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надіслали до суду заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Своїми заявами відповідачі також повідомили суд, що їх рідний брат відповідач ОСОБА_3 20 років проживає на території рф.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст. 223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, та визнання позову відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки ОСОБА_8 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 14 січня 2020 року.

За життя померла заповіту не залишила, тому спадкування відбувається за законом.

Спадкоємцями за законом першої черги є діти померлої позивачка по справі ОСОБА_13 та відповідачі по справі ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 та ОСОБА_5 .

На час смерті ОСОБА_8 була розлучена, тому інших спадкоємців першої черги немає.

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку (інваліди, непрацездатні особи тощо) немає.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, яку від 05 травня 1999 року №218 на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації Ради народних депутатів ОСОБА_8 було передано у приватну власність площею 1,20 гектарів в межах згідно з планом. Дана земельна ділянка розташована на території Дротинської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1098.

Суд констатує, що у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України позивачка, як спадкоємець за законом першої черги спадщину після смерті матері прийняла, оскільки була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Виноградівського міського голови від лютого 2020 року за № 66.

Відповідачі по справі також згідно вказаної вище довідки зареєстровані за місцем останнього проживання спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1 , однак як встановлено з матеріалів справи окрім позивачки інші члени сім`ї, фактично не проживають за цією адресою багато років, знаходяться за кордоном з 2000 -х років та після смерті спадкодавця не прийняли спадщину та не звернулися до нотаріальної контори.

Заявами, надісланими до суду відповідачі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_5 зазначили, що претензій до спадкового майна не заявляють та не заперечують проти визнання права власності на земельну ділянку за позивачкою.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

За прийняттям спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., однак відповідно до листа-відмови державного нотаріуса Боричок К.В. від 22.08.2023 року №221/01-16 гр. ОСОБА_10 , проживаючій у АДРЕСА_1 , зазначається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом/за заповітом/після смерті померлої ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 немає можливості, оскільки ОСОБА_10 не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів та реєстрації їх в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. А також у листі-відмові зазначається, що в разі відсутності вказаних документів ОСОБА_11 має право звернутись до суду.

Разом з цим оригінал правовстановлюючого документа - державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 042874 від 04.06.1999 втрачено за життя спадкодавця, у позивачки наявна тільки його копія.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачка позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивачка, як спадкоємець за законом після смерті матері має законне право на визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81,206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканкою АДРЕСА_1 , (код ІПН НОМЕР_3 ) право власності в цілому на земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:0083) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,20 га, яка розташована на території Дротинської сільської ради, контур № НОМЕР_4 та належала на праві приватної власності померлій ОСОБА_8 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 042874 від 04.06.1999, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко