справа № 208/8361/23
№ провадження 2/208/1257/23
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання Шостак А.В..,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «про зміну розміру аліментів»,-

встановив:

1.Позиція позивача.

12 січня 2023 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач ОСОБА_1 , просить:

- змінити розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_1 , на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ по справі № 208/1810/23 від 19 травня 2023 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , з частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу)/ в твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення 23 рокі;

- змінити розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_1 , на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ по справі № 208/3449/23 від 18 травня 2023 року на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , з частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу)/ в твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначив, що 18 травня 2023 року Заводським районим судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено рішення по справі між позивачем та відповідачем 2 про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 травня 2023 року року Заводським районим судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено рішення по справі між позивачем та відповідачем 1 про стягнення аліментів на освіту за кордоном їх дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сумарна доля доходу на аліменти , яку має виділяти позивач за обома позовами складає 50%.

ОСОБА_4 є повнолітньою особою, яка спроможна цілком і повністю забезпечити себе, а також приймати рішення, як приклад того, що особа обрала місце освіти закордонний ВУЗ не порадившись з батьком. В свою чергу, ОСОБА_5 є дитиною 8 років, якому потрібна всестороння опіка батька, а також його увага та морально-матеріальна підтримка в більшому обсязі.

Також необхідно врахувати той факт, що 24.02.2022 року економічна ситуація в Україні у зв`язку з військовою агресією РФ є несприятливою для покращення рівня життя та підвищення економічного благоустрою людей.

З наведених аргументів фактично випливає неможливість сплачувати 50 відсотків доходу на аліменти, а зменшення суми призведе до можливості покращити фінансовий стан позивача та надати гідну матеріальну і моральну підтримку ОСОБА_5 , що призведе до більш гармонійних та близьких стосунків братів через відсутність образи молодшого брата на старшого через відсутність достатньої матеріальної забезпеченості в його дитинстві. Також це дозволить ОСОБА_4 бути більш самостійним та не цілком, покладатись на власні сили та здібності, що дозволить йому розвиватись та стати стійким, гідним членом суспільства.

2. Позиція відповідачів.

Відповідач, ОСОБА_2 , будучи сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України, в судові засідання не прибувала, заяв та клопотань не подавала, причину неявки суду не повідомляла, відзиву на позов не подала.

Відповідач, ОСОБА_3 , подала до суду заяву, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить слухання справи проводити за її відсутності.

3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 подано до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська даний позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «про зміну розміру аліментів» (а.с. 1-3).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2023 року цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 21).

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 28 вересня 2023 року відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 26).

05 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій просить видати копію позовної заяви (а.с. 30).

09 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду заяву, зазначила, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 31).

09 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить судове засідання проводити за його відсутності (а.с. 32).

4. Фактичні обставини встановлені судом.

Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу), до закінчення ним навчання в m/e/d B денної форми навчання в Комплексі навчальних закладів ім. Болеслава Пруса у м.Ченстохова, Польща, термін навчання 3 роки з 2022 року по 2025 рік, але не більше ніж як до досягнення ним двадцяти трьох років (а.с. 4-5).

Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року стягнено аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , - аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 25 квітня 2023 року, і до повноліття дитини (а.с. 6-10).

Згідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , яке видано 11 червня 2004 року, ОСОБА_1 , є ветераном війни учасником бойових дій (а.с. 17).

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 546, серія НОМЕР_5 , в графі «батько» зазначено ОСОБА_1 , в графі «мати» зазначено ОСОБА_3 (а.с. 18).

5. Правові норми законодавства застосовані судом та висновки.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Як вбачається з матеріалі справи, ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження зміни (погіршення) його майнового стану після стягнення з нього аліментів на підставі рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19 травня 2023 року та рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 18 травня 2023 року. Дані рішення суду ОСОБА_1 не оскаржувались.

Слід зазнчити, що сам по собі факт проживання із іншою родиною і народження в ній іншої дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини від попереднього шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 09.09.2021 у справі №554/3355/20.

ОСОБА_1 в своїй позовній заяві посилається, що йому необхідно надати гідну матеріальну та моральну підтримку малолітній дитині ОСОБА_5 , якому потрібна його підтримка більше, аніж повнолітньому сину ОСОБА_4 , який є повнолітньою особою та спроможна цілком і повністю забезпечити себе.

Суд вважає за необхідне зазначити, що необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку позивача як батька надавати рівноцінну матеріальну допомогу також своєму сину від попереднього шлюбу, який її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20.

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з наявністю дитини від іншого шлюбу. Позивач не надав суду доказів, які б свідчили, що він не працевлаштований, не має заробітку та не отримує жодних доходів.

Натомість, позивач будучи здоровою, працездатною особою, не позбавлений можливості працювати та отримувати належний дохід, який надасть можливість виконувати обов`язок щодо утримання дитини.

Відтак суд вважає, що розмір аліментів визначний рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19 травня 2023 року та рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 18 травня 2023 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без належного підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та суперечитиме їх інтересам.

Водночас, зміна матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статті 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першоюстатті 89 ЦПК Українивизначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а тому позов задоволенню не підлягає. Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно до ч. ст.. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Згідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 11 червня 2004 року, ОСОБА_1 є ветераном війни учасником бойових дій, а отже є особою яка звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «про зміну розміру аліментів» - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Івченко Т. П.