Провадження № 2/761/7904/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

за участі:

представника позивачки: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами загального позовного провадження питання про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобалія Єлмарі Отарович про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказаний позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобалія Є.О., в якому позивачка просила суд:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала на час відкриття спадщини зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , є її батьками. Після смерті батька, позивачка, як спадкоємиць першої черги за законом не зверталася з заявою про прийняття спадщини, проте звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, та їй нотаріусом було роз`яснено, що вона не успадкує спадщину, після смерті її батька, якщо не буде підтверджений факт постійного проживання її матері разом з чоловіком (батьком позивачки) на час відкриття спадщини, після смерті останнього.

При обговоренні питання про закриття провадження по справі, на підставі п. 1) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, представник позивачки заперечувала, решта учасників процесу в засідання не з`явилися, поважності причин неявки не повідомили.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб.

Таким чином, суд вважає, що звернення позивачки з вказаними позовними вимогами про встановлення факту постійного проживання її матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини з батьком позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки зазначений факт не має юридичного значення для позивачки, в силу положень ст. ст. 1268, 1273, 1296 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при цьому за загальним правилом спадкоємець, який протягом шестимісячного строку, не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв її.

Потрібно також зауважити, що хоча суд дійшов висновку про закриття провадження у справі саме з підстави, визначеної п. 1) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд роз`яснює, що такий позов не підлягає розгляду в порядку жодного виду судочинства, оскільки судом не встановлюються факти, що мають юридичне значення для померлих фізичних осіб, відтак немає підстав для роз`яснення позивачці права звернення із вказаними вимогами за правилами інших видів судочинства чи з заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, адже така заява не може бути розглянута і вирішена судом.

Керуючись ст. ст. 255, 259, 261, 268, 353-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобалія Єлмарі Отарович про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 01 грудня 2023р.

Суддя: