ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 грудня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1759/23

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/974/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Бездідька В.М. від 06 червня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що Прилуцьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) у відповідності до судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2020 року, відкрито виконавче провадження № 63967667, за яким з ОСОБА_1 проводиться стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, 31.01.2023 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.01.2023 року до досягнення дитиною повноліття. 15.02.2023 року за вказаним судовим наказом Прилуцьким відділом державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №71046479. Як зазначав позивач, за двома виконавчими документами з нього на користь відповідачів на утримання двох неповнолітніх дітей проводиться стягнення 1/4 + 1/4 = 1/2 частин його заробітку, що, на думку позивача, суперечить ч.5 статті 183 Сімейного кодексу України. Позивач стверджував, що банківських вкладів, нерухомого та рухомого майна на праві власності у нього немає, грошове забезпечення військовослужбовця являється єдиним джерелом його існування, аліментні виплати на двох дітей, забезпечення всіх необхідних та базових потреб життєдіяльності, придбання ліків, оплата комунальних послуг фактично не залишають йому коштів на існування. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку доходу на кожну дитину, відкликати виконання судового наказу, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 25.11.2020 року, провадження №2-н/742/408/20, справа №742/2647/20, а також відкликати виконання судового наказу, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 31.01.2023 року, провадження №2-н/742/129/23, справа №742/454/23. Позивач ставив питання про стягнення з відповідачів на його користь понесених ним судових витрат по сплаті судового збору та на оплату професійної правової допомоги.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.06.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, задоволено частково. Судом зменшено розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини до розміру 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Судом відкликано виконання судового наказу, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 25.11.2020 року, провадження №2-н/742/408/20 року, єдиний унікальний №742/2647/20. Зменшено розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з розміру 1/4 частини до розміру 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Судом відкликано виконання судового наказу, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 31.01.2023 року, провадження №2-н/742/129/23 року, єдиний унікальний № 742/454/23. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп. У решті заявлених позовних вимог, судом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 06.06.2023 в частині зменшення розміру аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини до розміру 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та відкликання виконання судового наказу, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 25.11.2020 року, провадження №2-н/742/408/20 року, єдиний унікальний №742/2647/20, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у вказаній частині позову ОСОБА_1 . Також апелянт ставить питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на послуги адвоката в першій інстанції в розмірі 5 000 грн., та в апеляційній інстанції, в розмірі 4 000 грн. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що рішення суду першої інстанції від 06.06.2023 року, у оскаржуваній апелянтом частині, є незаконним, необґрунтованим, у зв`язку із неправильним встановленням судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 , із посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, зазначає, що підставою для зменшення розміру аліментів є значне погіршення матеріального становища батька, а значне покращення матеріального становища платника аліментів надає право матері дитини подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Апелянт стверджує, що, виходячи із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів позивачем, вбачається, що відбулось покращення матеріального становища платника аліментів. За наведених обставин, враховуючи, що позивачем не підтверджено належними доказами погіршення його майнового стану, а також не надано суду доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, за наявності в матеріалах справи доказів, які підтверджують покращення матеріального стану позивача, апелянт вважає, що позивачу необхідно було відмовити у задоволенні вимог його позову про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути із позивача на користь відповідача ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на правову допомогу.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.06.2023 року у даній цивільній справі не оскаржує, рішення суду першої інстанції від 06.06.2023 року апеляційний суд переглядає в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 , тобто, в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.06.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що Прилуцьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), у відповідності до судового наказу, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 21.12.2020 року, відкрито виконавче провадження №63967667, за яким з ОСОБА_1 проводиться стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-15).

31.01.2023 року Прилуцьким міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.16).

15.02.2023 року за вказаним судовим наказом Прилуцьким відділом державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 71046479 (а.с.17).

Як вбачається із довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 року № 236 (а.с.12), у квітні 2022 року ОСОБА_1 було нараховано грошове забезпечення в розмірі 15 504 грн. 08 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року в розмірі 3 818 грн. 06 коп., у травні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 15 745 грн. 46 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 877 грн. 32 коп., у червні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 15 849 грн. 66 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 902 грн. 98 коп., у липні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 15 898 грн. 45 коп., з якого сплачено аліменти по ВП №63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 914 грн. 99 коп., у серпні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 16 114 грн. 25 коп., з якого сплачено аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 968 грн. 13 коп., у вересні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 16 114 грн. 25 коп., з якого сплачено аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 968 грн. 13 коп., у жовтні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 16 114 грн. 25 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 968 грн. 13 коп., у листопаді 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 31 257 грн. 25 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 7 697 грн. 10 коп., у грудні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 46 303 грн. 28 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 11 402 грн. 18 коп., у січні 2023 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 45 222 грн. 45 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 11 136 грн. 03 коп., у лютому 2023 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 23 322 грн. 45 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 5 743 грн. 16 коп. та по ВП № 71046479 від 15.02.2023 року у розмірі 7 839 грн. 29 коп., у березні 2023 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 23 322 грн. 45 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 5 743 грн. 16 коп. та по ВП №71046479 від 15.02.2023 року у розмірі 5 743 грн. 16 коп. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 06.06.2023 року, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , суд першої інстанції встановив, що на даний час позивач має на утриманні двох малолітніх дітей, тобто, згідно судових наказів із його заробітку (доходу) стягується половина на утримання двох дітей. При цьому, суд першої інстанції визнав за доцільне вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки, з 1/4 частини до 1/6 частини, що на думку суду першої інстанції, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав дитини.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що висновок рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.06.2023 року, у оскаржуваній апелянтом частині, про наявність підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та положеннями норм права, які регулюють спірні правовідносини.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 , із посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, зазначає, що підставою для зменшення розміру аліментів є значне погіршення матеріального становища батька, а значне покращення матеріального становища платника аліментів надає право матері дитини подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Апелянт стверджує, що, виходячи із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів позивачем, вбачається, що відбулось покращення матеріального становища платника аліментів. За наведених обставин, враховуючи, що позивачем не підтверджено належними доказами погіршення його майнового стану, а також не надано суду доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, за наявності в матеріалах справи доказів, які підтверджують покращення матеріального стану позивача, апелянт вважає, що позивачу необхідно було відмовити у задоволенні вимог його позову про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути із позивача на користь відповідача ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на правову допомогу.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписи статті 51 Конституції України регламентують, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно положень ч.1 статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.7 статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей: 181, 192 Сімейного кодексу України, статті 170 ЦПК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Апеляційний суд, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, провадження №61-9460св20, від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20, провадження №61-1031св21.

Відповідно до статті 273 Сімейного кодексу України, яка регламентує зміну розміру аліментів та звільнення від їх сплати, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення, так і у бік покращення.

Системний аналіз приписів статей 181, 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими, і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована за наявності відповідних обставин для цього.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, статті 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, стаття 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

Як вбачається із правового аналізу зазначених норм, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 645/2682/19, провадження №61-6399св21, відносно того, що … Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України Про виконавче провадження, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Звертаючись з даним позовом до суду ОСОБА_1 , як на підставу зменшення розміру аліментів, посилався на ту обставину, що за двома виконавчими документами з нього на користь відповідачів на утримання двох малолітніх дітей проводиться стягнення: 1/4 + 1/4 = 1/2 частин його заробітку, що суперечить, на думку позивача, вимогам ч.5 статті 183 Сімейного кодексу України. Крім того, позивач вказував, що банківських вкладів, нерухомого та рухомого майна на праві власності у нього немає, грошове забезпечення військовослужбовця являється єдиним джерелом його існування, аліментні виплати на двох дітей, забезпечення всіх необхідних та базових потреб життєдіяльності, придбання ліків, оплата комунальних послуг фактично не залишають йому коштів на існування. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку доходу на кожну малолітню дитину.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2 , ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 року № 236 (а.с.12), у квітні 2022 року ОСОБА_1 було нараховано грошове забезпечення в розмірі 15 504 грн. 08 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року в розмірі 3 818 грн. 06 коп., у травні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 15 745 грн. 46 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 877 грн. 32 коп., у червні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 15 849 грн. 66 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 902 грн. 98 коп., у липні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 15 898 грн. 45 коп., з якого сплачено аліменти по ВП №63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 914 грн. 99 коп., у серпні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 16 114 грн. 25 коп., з якого сплачено аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 968 грн. 13 коп., у вересні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 16 114 грн. 25 коп., з якого сплачено аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 968 грн. 13 коп., у жовтні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 16 114 грн. 25 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 3 968 грн. 13 коп., у листопаді 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 31 257 грн. 25 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 7 697 грн. 10 коп., у грудні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 46 303 грн. 28 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 11 402 грн. 18 коп., у січні 2023 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 45 222 грн. 45 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 11 136 грн. 03 коп., у лютому 2023 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 23 322 грн. 45 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 5 743 грн. 16 коп. та по ВП № 71046479 від 15.02.2023 року у розмірі 7 839 грн. 29 коп., у березні 2023 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в розмірі 23 322 грн. 45 коп., з якого сплачені аліменти по ВП № 63967667 від 22.12.2020 року у розмірі 5 743 грн. 16 коп. та по ВП №71046479 від 15.02.2023 року у розмірі 5 743 грн. 16 коп. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

З наведеного вбачається, що грошове забезпечення позивача протягом року збільшилось, розмір аліментів, який стягується із позивача за двома виконавчими провадженнями, не перевищує 50 відсотків його заробітної плати, при цьому, належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження погіршення майнового стану позивача або погіршення стану здоров`я позивача, які впливають на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному судом розмірі, матеріали даної цивільної справи не містять.

Позивачем не спростовано твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що ОСОБА_1 не підтверджено відповідними доказами погіршення свого майнового стану, при цьому, позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про зміну обставин, які потягли за собою неможливість сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у раніше визначеному судом розмірі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 , необхідно задовольнити. Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2023 року скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, та, відповідно, в частині зменшення розміру аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини до розміру 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

На підставі вищенаведеного, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2023 року необхідно скасувати в частині відкликання виконання судового наказу, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 25.11.2020 року, провадження №2-н/742/408/20 року, єдиний унікальний № 742/2647/20. Також рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, на підставі приписів ч.1, ч.3 статті 133, статті 137, статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, та враховуючи, що клопотань щодо зменшення витрат ОСОБА_2 на оплату правничої допомоги адвоката у зв`язку із неспівмірністю даних витрат від позивача, в порядку ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, в судах першої та апеляційної інстанцій не надходило, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн., в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.30, 34, 36, 36,зворот) понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 4 000 грн., в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.53-56) понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а всього 9 000 грн.

Стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , в порядку розподілу судових витрат між сторонами, підлягає 1 610 грн. 40 коп., в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.59) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги, що відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, і відповідач ОСОБА_3 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.06.2023 року у даній справі не оскаржує, апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції від 06.06.2023 року в частині вирішення судом позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та відкликання виконання судового наказу.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 369, 374; п.1,п.4 ч.1 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2023 року скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, та, відповідно, в частині зменшення розміру аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини до розміру 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2023 року скасувати в частині відкликання виконання судового наказу, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 25.11.2020 року, провадження №2-н/742/408/20 року, єдиний унікальний № 742/2647/20.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 000 (дев`ять тисяч) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 610 грн. 40 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 07.12.2023 року.

Головуючий: Судді: