Дата документу 05.12.2023 Справа № 331/3385/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1970/23 Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
Є.У.№ 331/3385/20 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих без достатніх підстав,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих без достатніх підстав. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 , після смерті якого залишилася квартира та грошові кошти у сумі 80 000,00 грн., які зберігались на банківських рахунках в АТ КБ «ПриватБанк». У передбачений законом шестимісячний строк вона як єдина спадкоємиця першої черги звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При встановленні складу спадкового майна нотаріусом було з`ясовано, що на рахунках спадкодавця залишилось 7,30 грн., оскільки 10.09.2018 всі кошти були переведені на банківські рахунки (картки) ОСОБА_2 . Будь-яких законних підстав здійснювати зазначені перерахунки та привласнювати грошові кошти у останньої не було.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти у сумі 107 632,61 грн., із яких 80000,00грн. кошти отримані без достатніх правових підстав, 22852,61грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами, 4780,00грн. три проценти річних.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Судове рішення мотивовано тим, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту набуття права на спадщину після смерті її сина ОСОБА_3 , оскільки на запит суду приватний нотаріус повідомив про те, що спадкова справа не заводилась

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог. Зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані фактичні обставини справи, в ухвалі суду про витребування у приватного нотаріуса спадкової справи була зроблена помилка у написанні прізвища спадкодавця, через що нотаріус надав недостовірну інформацію.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказала, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, надані у справі докази спростовують доводи апеляційної скарги. Просила у задоволені апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, заперечення адвоката Патяка А.С., який представляє інтереси відповідачки ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовну, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не набула права на спадщину після смерті сина ОСОБА_3 , а тому вона не є потерпілою особою в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов із порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8, 9).

На час відкриття спадщини на ім`я ОСОБА_3 в АТ КБ «ПриватБанк» був відкритий поточний рахунок, із якого 10.09.2018 через додаток «Приват 24» було здійснено перерахунок коштів на картку ОСОБА_2 на суму 60500 грн. та 17500 грн.(а.с.71,72).

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснювали суду, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах, остання позичала гроші у знайомих, родичів та друзів на лікування хворого чоловіка. Значну матеріальну допомогу надавали батьки відповідачки. Після смерті ОСОБА_3 відповідачка повернула їм грошові кошти.

Ухвалою суду першої інстанції від 07.06.2021 витребувано у приватного нотаріуса Ягужинської К.Т. копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (а.с.40).

Проте, в ухвалі суду першої інстанції про витребування доказів прізвище спадкодавця зазначено « ОСОБА_6 », замість « ОСОБА_6 », у зв`язку із чим приватний нотаріус у відповіді від 17.09.2021 повідомив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась (а.с.66).

Разом з тим, до позовної заяви на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 додала запит приватного нотаріуса від 19.08.2019 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про наявність відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_3 , в якому міститься посилання на номер спадкової справи №126/2018, яка заведена нотаріусом після смерті ОСОБА_3 (а.с.10).

На вказану обставину суд першої інстанції належної уваги не звернув, не обговорив питання про повторне витребування у приватного нотаріуса матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , номер якої було зазначено у запиті приватного нотаріуса.

З доданої до апеляційної скарги ОСОБА_8 відповіді Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеси) від 08.09.2023 видно, що 22.10.2018 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. зведено спадкову справу № 126/2018 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заяви про прийняття спадщини спадкоємця, передбаченого статтею 1223 ЦК України від 16.01.2003. За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 було з`ясовано, що в тексті ухвали суду першої інстанції про витребування доказів була допущена технічна помилка в написанні прізвища померлого, що унеможливило виконання ухвали суду приватним нотаріусом (а.с.164,165).

З метою усунення суперечливості у зібраних у справі доказах і неповноти судового розгляду, перевірки доводів апеляційної скарги на виконання вимог ст.12 ч.5 п.4, ст. 367 ч.3 ЦПК України ухвалою апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. повторно витребувані матеріали спадкової справи №126/2018, відкритої після смерті ОСОБА_3 (а.с.210).

27 листопада 2023 року приватний нотаріус надав суду фотокопії спадкової справи №126/2018, яка була відкрита приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. на підставі заяви ОСОБА_1 від 22.10.2018 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

В матеріалах спадкової справи міститься інформація АТ «Приватбанк» про залишок коштів на банківських рахунках, які належали померлому ОСОБА_3 , станом на 27.08.2019 та складали 7,24 грн.

03.09.2019 ОСОБА_1 як єдина спадкоємиця першої черги отримала свідоцтво про право на спадщину на квартиру , що залишилася після смерті її сина ОСОБА_3 .

Крім того, із витягу про рух коштів по рахунках, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 , видно, що після смерті останнього 10.09.2018 з його банківських рахунків через додаток «Приват 24» було здійснено перерахунок коштів на рахунок ОСОБА_2 в сумі 60500 грн. та 17500 грн.(а.с.71,72).

Вказана обставина не заперечувалася відповідачкою ОСОБА_2 , яка також підтвердила, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, оскільки зі спадкодавцем перебувала у фактичних шлюбних відносинах.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 , не маючи будь-яких правових підстав здійснила перерахунок грошових коштів з рахунка ОСОБА_3 на свій 10.09.2018, тобто вже після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, провадження № 12-182гс18).

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12гс21).

Положення частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.

Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, аналіз викладеного свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки вона спадкоємцем першої черги після смерті її сина ОСОБА_9 , і право на вимогу в неї є.

Доводи відповідачки про те, що на рахунку ОСОБА_3 зберігалися кошти, які були надані у позику останньому їх знайомими, і вона зняли ці кошти, щоб повернути борги, не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Належними і допустимими доказами вказані доводи не підтверджені.

Крім того, пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок задоволення спадкоємцями вимог кредитора передбачений ст.ст.1281, 1282 ЦК України.

Належних і допустимих доказів наявності боргових зобов`язань у спадкодавця на час відкриття спадщини, звернення кредиторів до позивачки як єдиної спадкоємиці померлого матеріали справи не містять, остання не уповноважувала співмешканку померлого сина на розпорядження спадковим майном.

Доводи адвоката Патяка А.С., який представляє інтереси ОСОБА_2 про те, що спірні кошти є спільним майном спадкодавця і відповідачки, а тому остання в порядку ст.70 СК України має право на їх частку, є неспроможними, оскільки не підтверджені належними і допустимими доказами. Матеріали справи не містять доказів ні щодо часу перебування відповідачки у фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем, ні щодо факту накопичення заощаджень спадкодавцем під час перебування у фактичних шлюбних стосунках.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною 5 статті 1268 ЦК України, не залежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зважаючи на те, що грошові кошти, які зберігалися на банківському рахунку ОСОБА_3 на день його смерті у розмірі 78 000 грн., є спадковим майном, позивачка як єдина спадкоємиця першої черги набула на них право власності, не уповноважувала ОСОБА_2 розпоряджатися вказаними коштами, остання отримала їх без достатньої правової підстави, а тому на підставі ст.ст.1212, 536, ч.2 ст.625 ЦК України вказані кошти підлягають витребуванню на користь потерпілої особи з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, а саме: 3% річних за період з 10.09.2018 по 06.09.2020 (728 днів) становить 4 662,80 грн., інфляційні втрати становлять 8 999,22 грн. ( сукупний індекс інфляції за вказаний період становив 111,537%).

В іншій частині вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги встановленні обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи не встановив дійсні обставини по справі, допустив порушення норм процесуального права та не правильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до норм статті 141 ЦПК України, судові витрати, які були понесені ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції сумі 2690,80 гривень мають бути компенсовані за рахунок ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2023 року у цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 91662,61 гривень (дев`яносто одна тисяча шістсот шістдесят дві гривні 02 копійки) з яких : 78000,00 гривень кошти отримані без достатніх правових підстав, 8999,22 гривень проценти за користування чужими грошовими коштами, 4662,80 гривень три проценти річних. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2690,80 гривень (дві тисячі шістсот дев`яносто гривень 80 копійок)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2023 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

А.В. Дашковська