Справа № 497/1923/23
Провадження № 2/497/674/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

розглянувши у загальному позовному провадженні, у відкритому підготовчому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що цей житловий будинок станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору та до його складу входили його дід ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), бабуся ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та його батько ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Після смерті діда бабуся оформила його частку за собою, а вже після смерті бабусі батько позивача фактично прийняв спадщину, але не оформив її на своє ім`я. Після смерті батька він є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв своєчасно спадщину, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім`я спадкодавця. На даний час позивач не може оформити свої спадкові права, тому звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу у його відсутності (а.с.2).

Відповідач Болградська міська рада Одеської області в особі міського голови Димитрієва С.Г. до суду не з`явився, надав шляхом формування документу в системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.98-99).

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до типу колгоспного двору та до його складу входили члени цього двору ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 , його син ОСОБА_2 . На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/3 частки. Це підтверджується довідкою голови Табаківської сільської ради Бужилова Г.С. №481 від 17.07.2014 року, яку видано на підставі записів з погосподарської книги за №0594-1 (а.с.20).

Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями , державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство , що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності , з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року , щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вище зазначене також встановлено рішенням Болградського районного суду Одеської області від 06.11.2014 року по справі № 497/2654/14-ц, провадження №2/497/945/14 (а.с.11), яке набрало законної сили 18.11.2014 року. Відповідно до цього рішення за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/3 частку вище вказаного житлового будинку, як за спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто судом встановлено, що у 2014 році ОСОБА_4 стала власницею 2/3 частин вище вказаного житлового будинку.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.05.2021 року, виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на підставі актового запису за №425, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 2/3 частини у вищезазначеному будинку.

Відповідно до ч.2 ст. 1234 ЦК України право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. На підставі ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Скориставшись своїм правом, при житті, ОСОБА_4 склала заповіт від 01.04.2021 року, посвідчений старостою с.Табаки Болградської територіальної громади ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за №12 (а.с.106), відповідно до якого заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, та на що він за законом матиме право ОСОБА_2 , батькові позивача. Заповіт не змінено та не скасовано.

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №213/2021 щодо майна померлої ОСОБА_4 , заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б., ОСОБА_2 своєю заявою №543 від 25.10.2021 року прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 та навіть отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.104-119).

Тобто ОСОБА_2 став власником усього житлового будинку.

Надалі, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 від 04.01.2023 року, яке видане Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на підставі актового запису за №13 (а.с.7).

Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на зазначений житловий будинок.

Як вбачається з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за законом першої черги є його син, ОСОБА_1 , позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_3 , яке видане 12.03.1991 року Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 22 (а.с.10). Він прийняв спадщину після смерті батька шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України, що підтверджується його особистою заявою №103 від 09 травня 2023 року (а.с.39), а також матеріалами спадкової справи №40/2023, яка заведена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В. 09.05.2023 року, з яких вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся тільки позивач по справі, а також що на день смерті ОСОБА_1 проживав сам в будинку, розташованому за адресом: АДРЕСА_2 (а.с.38-65).

Тобто інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 судом не встановлено.

Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтарева В.В. № 122/02-31 від 03.08.2023 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю на ім`я померлого документів, що посвідчують його право власності на цю частку в житловому будинку (а.с.21).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328,392,1222,1233,1261, 1268,1270 ЦК України, ст.ст.12,81,82, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца