Провадження №: 2-о/755/588/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

у с т а н о в и л а:

23.11.2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

За змістом прохальної частини заяви, заявник просить суд встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 був залучений до проведення антитерористичної операції в Донецькій та луганській областях в якості лікаря невідкладних станів.

Вимоги заяви мотивовано тим, що у 2014 році на початку активних бойових дій в зоні антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях було запроваджено спільний з Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством оборони України та Всеукраїнською благодійною організацією «Рада захисту прав та безпеки пацієнтів», пілотний проект «ІНФОРМАЦІЯ_1» із залучення сил та засобів формувань служби медицини катастроф центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф для надання медичної допомоги особам, які постраждали в зоні АТО, у тому числі військовослужбовцям. У 2014-2015 роках дана співпраця базувалася на основі укладених Меморандумів про взаємодію в рамках проекту «ІНФОРМАЦІЯ_1». Згідно даних меморандумів, «ІНФОРМАЦІЯ_1» створюється з цивільних медиків та допоміжного персоналу як автономне добровольче формування, яке координує свою діяльність з Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством оборони України та Генеральним штабом Збройних Сил України, а також з керівництвом інших військових формувань. На виконання чотирьохстороннього Меморандуму між МОЗ України, Міноборони, ГШ ЗСУ та БО «БФ «ПДМШ ім. Миколи Пирогова» від 5 лютого 2016 року, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 18.11.2016 № 1254 «Про організацію направлення медичних представників, які добровільно виявили бажання надати медичну допомогу в районах проведення АТО» та відповідно до офіційних запитів Центрального військово-медичного управління ЗСУ від 10.01.2017 року № 347/50. Заявника було відряджено терміном на 30 календарних днів з «30» січня 2017 року до «28» лютого 2017 року в район проведення АТО на території Луганської та Донецької областей для виконання завдання в складі ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією витягу з наказу № ПДМШ-А-001 від 20.01.2017 року. Таким чином, в період часу з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року. Заявник вказує, що безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Враховуючи вищенаведене, маючи намір отримати статус учасника бойових дій в 10.08.2022 року Заявник звернувся з відповідною заявою до Міністерства у справах ветеранів України. Листом від 07.11.2022 року за № 7665/1.2/4.3-22 Міністерство у справах ветеранів України повідомило Позивача про відмову в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав. Вказане рішення прийнято відповідно до рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб при Міністерстві у справах ветеранів України за №6/ІІІ/9/7 від 27.10.2022 року. У вказаному вище рішенні було вказано, що відповідно до Витягу з Наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №44 дск від 18 травня 2017 року «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України» ОСОБА_1 . Залучався в якості військовослужбовця Збройних Сил України, що не відповідає вимогам абзацу першого пункту 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту». Дійсно, у Витязі з Наказу першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі Безпеки України № 44дск від 18 травня 2017 року «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України» було допущено помилку та вказано, що ОСОБА_1 має бути залучений до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях та відряджений в район її проведення з підпорядкуванням керівнику Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в якості військовослужбовця. Заявником було направлено лист до Антитерористичного центру при Службі Безпеки України з проханням виправити помилку в Витязі з наказу, вказаному вище, та встановити, що Заявник не залучався в якості військовослужбовця У відповіді на даний лист від 07.02.2023 року № 33/2/2-3-1166в Заявника було повідомлено, що з 30.04.2018 Штаб АТО припинив функціонувати, тому внесення будь-яких змін до наказів керівника ОШУ АТО неможливе. Заявник вказує, що встановлення факту залучення Заявника до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях та відряджений в район її проведення з підпорядкуванням керівнику Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в якості лікаря невідкладних станів має значення, оскільки Заявник має право на отримання статусу учасника бойових дій та відповідних пільг, гарантованих законодавством. Враховуючи помилку в Витязі з Наказу, Заявник не має можливості реалізувати свої права та звернутись до міжвідомчої комісії, утвореної центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни. Те, що Заявник був залучений не як військовослужбовець, а як лікар невідкладних станів в складі ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується документально: - копією витягу з наказу № ПДМШ-А-001 від 20.01.2017 року; - копією довідки № 1349 від 08.11.2017 року; - копією Розпорядження Голови Верховної Ради України №735-К від 22.08.2022 р. а також показаннями свідків.

Ознайомившись зі змістом заяви та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку про те, що у відкритті провадження за вказаною заявою слід відмовити, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з частиною першою статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України у перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи зі змісту прохальної частини заяви, заявник просив: встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 був залучений до проведення антитерористичної операції в Донецькій та луганській областях в якості лікаря невідкладних станів.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» визначено, що об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а визначено райони проведення АТО та терміни її проведення, зокрема Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року.

Таким чином, з 07 квітня 2014 року територія Донецької та Луганської областей визнана районом проведення АТО, на який був поширений спеціальний правовий режим.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 21 Закону України Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи, які у період до 23 лютого 2018 року включно у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення не менше 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Дія абзацу першого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також на осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність).

Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є (але не виключно) такі документи:

а) довідка органів, які згідно із Законом України "Про боротьбу з тероризмом" визначені суб`єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом, про період безпосереднього виконання особою бойових завдань антитерористичної операції в районах її проведення у взаємодії із зазначеними в абзаці першому цього пункту суб`єктами;

б) витяг із наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення особи до проведення антитерористичної операції.

У разі відсутності зазначених документів підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є:

для осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, - свідчення (заява) не менше ніж трьох свідків про період безпосередньої участі такої особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, підпис на яких має бути засвідчено нотаріально;

для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва, - свідчення (заява) не менше ніж двох свідків про період безпосередньої участі такої особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, підпис на яких має бути засвідчено нотаріально, а також медичні документи, що підтверджують отримання особою поранення, контузії, каліцтва під час безпосереднього залучення до виконання завдань антитерористичної операції.

До уваги беруться свідчення (заяви) осіб, підпис на яких має бути засвідчений нотаріально, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до абзацу першого пункту 19 частини першої цієї статті та/або статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 цього Закону та які мають документальне підтвердження своєї участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях за період, за який вони свідчать. До періоду безпосереднього виконання особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, завдань антитерористичної операції в районах її проведення, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у районах здійснення таких заходів включається період, підтверджений усіма свідками.

Особи, яким надано статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 13 частини другої статті 7 цього Закону, але після повторного огляду медико-соціальною експертною комісією не встановлено інвалідність, набувають статусу учасника бойових дій за спрощеним порядком, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок «Надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року за № 413, визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та категорії таких осіб.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 зазначеного Порядку, статус учасника бойових дій надається:особам, які у період до набрання чинності Законом України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною поліцією, Національною гвардією, СБУ та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Дія абзацу четвертого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також на осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі провадили волонтерську діяльність).

Згідно абзацу 1 пункту 4 Порядку, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України: для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Відповідно до абз. 1, 3 Порядку, Рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка утворюється Мінветеранів (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно осіб, зазначених в абзацах четвертому та шостому пункту 2 цього Порядку.

Згідно абз. 1, 3, 9 Для надання статусу учасника бойових дій: особи, зазначені в абзаці четвертому пункту 2 цього Порядку, або командири добровольчих формувань, у складі яких такі особи брали участь в антитерористичній операції, подають на розгляд міжвідомчої комісії документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, особами, зазначеними в абзацах четвертому і шостому пункту 2 цього Порядку, або командирами добровольчих формувань, у складі яких такі особи брали участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та в разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про надання (відмову в наданні) статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії чи осіб, які звернулися до міжвідомчої комісії.

Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене у судовому порядку.

Таким чином, Порядком визначено позасудовий спосіб отримання статусу учасника бойових дій, а також, у разі отримання негативного висновку комісії/міжвідомчої комісії порядок оскарження рішення у судовому порядку.

Як вбачається долучених до матеріалів заяви документів, згідно з рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до ЗУ «Про Статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 27 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 було відмовлено в наданні статусу учасника бойових у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до п. 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, заявник скористався позасудовим способом отримання статусу учасника бойових дій, та після отриманої відмови, просить встановити факт, який, на його думку, може призвести до позитивного рішення міжвідомчої комісії з питання надання заявнику статусу учасника бойових дій.

Проте, в даному випадку суд звертає увагу, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) дійшла висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Особа, якій рішенням уповноваженого органу (комісії) відмовлено у видачі довідки про факт добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО, має право звернутися до суду з метою оскарження такого рішення. Під час дослідження обставин відмови в позовному провадженні можуть досліджуватися, зокрема, докази, надані особою на підтвердження факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО разом з іншими обставинами, заслуховуватись доводи і заперечення сторін.

Такого ж правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-284цс19.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження, суд також керувався правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 року у справі №711/3635/16-ц.

Отже, у разі отримання заявником відмови у отриманні статусу учасника бойових дій, захист прав заявника має відбуватись шляхом оскарження відповідних відмов у позовному провадженні і саме під час такого судового розгляду мають досліджуватись докази на які посилається заявник.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 259-261, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали суду складений 01.12.2023 року.

Суддя -