ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/992/21 Номер провадження 22-ц/814/4165/23Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Прядкіної О.В.,

секретаря Чемерис А.К.

за участю представника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 квітня 2023 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року Державна іпотчека установа звернулась до суду з даним позовом. Вказувала, що 13 грудня 2007 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 був укладений крдитний договір №7KVN3-12-07, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 25 000 доларів США за ставкою 8% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були укладені договори поруки та Іпотечний договір. Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 13 грудня 2022 року. 11 лютого2015 року між банком та позивачем був укладений договір відступлення права вимоги № 17/4-В та набув всі права за кредитним договором та договором іпотеки, що належали первісному кредиторові, зокрема й право на нарахування процентів за користування кредитними коштами.

На даний час позичальником порушено умови п.п. 3.3., 4.3 Кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором №7KVN3-12-07 від 13 грудня 2007 у сумі 240 246 грн 29 коп, з яких: 166 837,70 грн заборгованість по сумі основного боргу, 73 408, 59 грн прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом, яку позивач просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 квітня 2023 року позов Державної іпотечної установи задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Державної іпотечної установи заборгованість по сумі основного боргу за кредитним договором № 7/КVN-12-07 від 13.12.2007 в сумі 91 916 грн 78 копійок.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку оскаржує позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що судом було безпідставно застосовано наслідки спливу позовної давності за щомісячними платежами, оскільки строк виконання зобов`язання на настав з моменту пред`явлення позову.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено на підтверджується матеріалами справи, що 13 грудня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про надання кредитних ресурсів в сумі 25 000 доларів США № №7KVN3-12-07, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні ресурси за цільовим призначенням для придбання квартири у розмірі 25000 доларів США, з оплатою по процентній ставці 8 процентів річних. Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, одержані за даною угодою, до 13 грудня 2022 року.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний щомісячно погашати заборгованість по кредитних ресурсах. Згідно з п. 4.3. кредитного договору позичальник сплачує відсотки щомісяця, у термін до 10 числа кожного місяця. У зазначений термін сплачуються відсотки, нараховані за попередній календарний місяць.

На виконання зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» надав ОСОБА_5 кредитні кошти у розмірі 25000 доларів США, що підтверджується заявою на отримання кредиту від ОСОБА_5 , заявою на видачу коштів від 13.12.2007 (29).

Додатковою угодою №3 від 05 березня 2015 року до кредитного договору були внесені зміни, пов`язані з погашенням заборгованості шляхом здійснення ануїтетних платежів у розмірі 117 доларів США щомісяця та встановлено графік зниження розміру заборгованості (а.с.23-24).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були укладені договори поруки № 7KVN3-12-07/1 та №7KVN3-12-01 від 13 грудня 2007 року.

11 лютого 2015 року між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» та Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення права вимоги № 17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 616.

Відповідно до п. 1.2. договору відступлення первісний кредитор (банк) відступає, а новий кредитор (позивач) набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаними в додатках до цього договору.

Пунктом 2.1. договору відступлення встановлено, що пункт 1.2. цього договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після настання сукупності обставин, визначених п.п. 2.1.1. Договору, та однієї з обставин, визначеної п.п. 2.1.2. цього договору або 2.1.3. цього договору або 2.1.4 цього договору.

Згідно листа від 15 жовтня 2015 року вбачається, що позивач Державна іпотечна установа надіслала відповідачу ОСОБА_2 повідомлення про відступлення прав вимоги, в якому повідомлялося про факт набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором. Відповідач вказаний лист отримав рекомендованим листом про вручення відправлення 26.10.2015, про що свідчить його підпис на вказаному листі.

Листом від 23 листопада 2015 ргоку № 3-242100/22658 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» надано Державній іпотечній установі довідку про залишки заборгованості по іпотечним кредитам станом на 17 вересня 2015 року. Згідно із п. 224 Додатку 2 до вказаного листа, залишок основних зобов`язань позичальника за кредитним договором станом на 17 вересня 2015 року становить 7 618 доларів США.

Згідно наданих позивачем довідки про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит, розрахунку основної суми боргу та процентів, станом на 02 жовтня 2018 сума заборгованості складає 240 246,29 грн, з яких: 166 837,70 грн. - заборгованість по сумі основного боргу; 73 408,59 грн - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у кредитному договорі встановлено окремі зобов`язання, які встановлюють обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, тому незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Встановлено, що представником відповідачів подано до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом із тим, положеннями статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), зазначено, що: «оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором, кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 27 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (24 місяці), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення».

Аналогічні висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 753/16143/18.

За умов даної справи відповідачі мали виконати зобов`язання, шляхом повернення кредитних ресурсів, отриманих за договором до 13 грудня 2022 року. Погашення по кредитних ресурсах проводиться щомісячно в термін до 10 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (п. 2 Додаткової угоди № 1).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, унаслідок чого утворилась заборгованість. Визначаючи розмір кредитної заборгованості, місцевий суд правильно врахував заяву відповідача про застосування строку позовної давності, застосувавши її для кожного чергового платежу окремо, з урахування строку звернення банку до суду.

При цьому судом вірно встановлено, що з вимогою про дострокове погашення заборгованості позивач звернувся 25 червні 2021 року, а кінцевий термін погашення кредиту сторонами передбачений до 13 грудня 2022 року.

Постанова Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 554/9126/23, на яку посилається скаржник, як таку, що підтверджує його доводи, не містить правових висновків щодо застосування позовної давності у межах чинного зобов`язання, яке встановлювало обов`язок відповідача повернути борг частинами, а надає оцінку поважності пропуску позовної давності, яка спливла вже після закінчення строку виконання договору, а тому не підлягає застосуванню до правовідносин, що склалися у межах даної цивільної справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді Л. І. Пилипчук

О. В. Прядкіна