Провадження № 2/761/4572/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.

розглянувши за правилами загального о позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 21 січня 2021 між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надав відповідачу позику у розмірі 200 000, 00 доларів США., строком до 31.12.2019, що підтверджується розпискою. З моменту передачі коштів по день звернення до суду із позовом, відповідач позику не повернув. У зв`язку, з невиконанням умов договору позики відповідачем підлягають стягнення на користь позивача заборгованість у розмірі 12 420 337 грн. 87 коп. та судові витрати за подіння позову у розмірі 12 405 грн. 00 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 16 грудня 2022 року відповідно до ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

09.03.2023 ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва закрито підготовче провадження у справі.

Представник позивача в судове засіданні не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. З матеріалів справи зазначено розглянути справу за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, 21 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так, відповідно до умов договору, ОСОБА_1 надав відповідачу позику у розмірі 200 000 доларів США, строком до 31.12.2019 р., що підтверджується відповідною розпискою, копія якої долучена до матеріалів справи.

Статтею 1048 ЦК України передбачено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання, грошові кошти у термін до 31.12.2019 не повернув.

Доказів, які б свідчили про належне виконання відповідаче умов договору позики під час розгляду справи отримано не було.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Станом на 30.06.2022 р. борг за договором позики становить 5 850 980,00 грн. (200 000,00 доларів США - за офіційним курсом НБУ 29, 2549 грн. за долар США).

За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення вимоги про стягнення заборгованість за договором у розмірі 5 850 980,00 грн.

В свою чергу ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із наданого позивчем розрахунку, який було перевірено під час розгляду справи, вбачається, з 21.01.2016 по 30.06.2022 сума прострочення позики становить - 200 000, 00 доларів США у еквіваленті на 30.06.2022 складає 5 850 980, 00 грн., інфляційні витрати в розмірі 1 845 425, 79 грн., 15 % річних 2 195 319,75 та пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 2 528 612,33.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги ту обставину, що під час розгляду справи не отримано доказів виконання умов договору позики від 21.01.2016 та з огляду на вимоги чинного законодавства України, вимоги позивача підлягають задоволенню і в частині стягнення з відподача штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень ст. 625 ЦК України. .

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст.ст. 525, 1046,1047,1048 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики в загальному розмірі 12 420 337 грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 12 405 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: