Справа № 274/7888/21 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І.Ю.
Категорія 63 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

16 січня 2023 р. Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого: Галацевич О.М.

суддів: Григорусь Н.Й.,

Микитюк О.Ю.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа - Бердичівська міська рада Житомирської області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в :

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Повний текст вказаного рішення судом складено 04 листопада 2022 року, його копію ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , отримав особисто в суді першої інстанції 07 листопада 2022 року, про що свідчить розписка, наявна у матеріалах справи.

16 грудня 2022 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначене судове рішення, яка ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року залишена без руху. Скаржнику надано строк десять днів з дня вручення копії даної ухвали, для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав його пропуску та доказів на їх підтвердження. Одночасно із цим, в ухвалі також було роз`яснено наслідки, що у разі не подання особою заяви в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Копію вищевказаної ухвали представник позивачки отримав 03 січня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного у матеріалах справи (а.с.200).

10 січня 2023 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на електронну адресу суду надіслав клопотання про поновлення процесуального строку, у якому просить визнати поважними причини пропуску строку на подання апеляційної скарги на рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2022 року.

Як підставу для поновлення строку зазначив, що в Житомирській області з жовтня 2022 року відбувалось постійне відключення електропостачання через обстріли з боку території держави агресора росії, а тому неможливо було вчасно подати апеляційну скаргу. Окрім того, вказав, що через скрутне становище позивачки, остання не могла вчасно сплатити судовий збір за скаргу. Також, посилаючись на частину 2 ст. 358 ЦПК України, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання поважними, зазначених заявником, причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи наступне.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням звернення до суду тощо.

Таким чином, для поновлення такого строку необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації своїх прав.

Обґрунтовуючи свою заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, представник позивачки ОСОБА_1 посилався на постійне відключення електроенергії та неможливість сплатити судовий збір у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем позивачки.

Проте, зазначені обставини щодо відключення електроенергії, без вказівки на конкретні дати, місце та події, що могли б бути перевірені, не підтверджені жодними доказами, а матеріальний стан заявника не перешкоджав зверненню до суду з апеляційною скаргою у строки, визначені законом, із клопотанням про відстрочення (звільнення) сплати судового збору або його зменшення згідно вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Також, є безпідставним посилання ОСОБА_1 на ч. 2 ст. 358 ЦПК України, оскільки дана норма стосується лише апеляційних скарг, поданих після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Отже, особа, яка заявила клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку, не надала доказів на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами, та не довела впливу зазначених нею обставин на своєчасність реалізації своїх прав.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у цій справі, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені заявником підстави для поновлення цього строку за відсутності будь-яких доказів, визнаються судом неповажними.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначені ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 .

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді