ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1706/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Квант" про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Квант" про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позову позивач вказує, що працював в ДП «НДІ «Квант» на посаді програміста з 01.09.2017 по 01.03.2019, після чого 18.02.2019 переведений на посаду провідного інженера, а 07.02.2020 позивача звільнено за власним бажанням.

В порушення норм законодавства, відповідачем не було здійснено всіх належних розрахунків з позивачем, а саме не виплачено заробітну плату при звільненні.

Згідно із довідкою ДП «НДІ «Квант» станом на вересень 2022 року позивачу нараховано, але не виплачено заробітну плату за виконану роботу в сумі 140963,23 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить задовольнити позовну заяву.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 14 12.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

В період розгляду спрощеного позовного провадження по даній справі заяв, клопотань та заперечень у порядку ст. 182 ЦПК України, сторонами подано до суду не було.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 відповідно до наказу № 237-к від 30.08.2017 працював на посаді інженера програміста ДП "НДІ "Квант" з 01.09.2017 до 01.03.2019, після чого відповідно до наказу № 43-к від 18.02.2019 був переведений на посаду провідного -інженера, яку займав до дати звільнення тобто до 07.02.2020.

07.02.2020 відповідно до наказу про звільнення № 37-к/тр від 04.02.2020 позивача було звільнено за власним бажанням. Отже загальний період роботи на підприємстві - з 01.09.2017 до 07.02.2020.

Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач посилається на те, що в порушення норм законодавства відповідачем не було здійснено всіх належних розрахунків із позивачем, а саме не була виплачена заробітна плата при звільненні.

Згідно із виданою Відповідачем довідкою заборгованість по виплаті заробітної плати становить 140 963, 23 грн.

З метою вирішення питання, щодо виплати заборгованості по зарплаті позивач неодноразово звертався до відповідача, як самостійно так і через свого представника, також витребувано відповідні документальні докази адвокатськими запитами від 15.11.2021 року № 157-ВЗ, від 22.02.2022 року № 53-ВЗ, від 08.08.2022 року № 88-ВЗ. Проте відповідач в добровільному порядку сплатити борг по зарплаті відмовляється хоча і підтверджує наявність такого боргу.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку вільно погоджується. Для цього держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці та заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Конституційний Суд України в рішенні від 29 січня 2008 р. № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.

Визначення терміну «заробітна плата» наведене у конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, яка ратифікована Україною 30.06.1961 р., ст. 94 Кодексу законів про працю України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці». За їх положеннями, під заробітною платою розуміється, зокрема, будь-яка винагорода або заробіток, які обчислюються, як правило, у грошовому виразі, та які роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України, заробітна плата працівнику має виплачуватись регулярно у робочі дні та у строки, встановлені у колективному договорі або нормативним актом роботодавця, що погоджений з первинною профспілковою організацією чи іншим уповноваженим на представництво трудового колективу органом чи уповноваженим колективом представником. Виплата повинна відбуватись не рідше двох разів на місяць з проміжком часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. А ст. 116 КЗпП України передбачає, що повний розрахунок з працівником, який звільняється, має бути здійснено безпосередньо в день звільнення такого працівника. Якщо в день звільнення працівник не працював, розрахунок і виплата всіх належних йому сум мають відбутися не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником відповідної вимоги.

Заборгованістю з виплати заробітної плати є сума не виплаченої своєчасно заробітної плати всім категоріям працівників (штатні працівники, зовнішні сумісники, звільнені працівники тощо). Сума такої заборгованості включає всі нарахування в грошовій і натуральні формі, строк виплати яких минув до кінця місяця, у якому вони мали бути виплачені, за винятком обов`язкових утримань.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми можуть бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За викладених обставин, враховуючи те, що за наданими суду доказами доведена заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі позивача в розмірі 140963,23 грн., позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускаю негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому за наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та не відповідає обсягу проведених робіт.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, здійснений представником позивача обсяг робіт за умовами розрахунку буде відповідати витратам в розмірі 8000 грн., що відповідатиме критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат, відтак підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1409,63 грн.

На підставі ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Квант" про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Квант" (юридична адреса: 03150,м. Київ, вул. Федорова, 4; код: на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКППНОМЕР_1 ) - заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 140 963, 23 грн. (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні) 23 коп., без врахування податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Квант" (юридична адреса: 03150,м. Київ, вул. Федорова, 4; код: на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКППНОМЕР_1 ), витрати на правову допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

Стягнути з Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Квант" (юридична адреса: 03150,м. Київ, вул. Федорова, 4; код: на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКППНОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1409,63 грн.

Допустити негайне виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09.01.2023 у справі № 753/15628/22 в частині стягнення з Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Квант" на користь ОСОБА_1 ( розміру заробітної плати за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії до Київського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 09.01.2023

Суддя Л.В. Комаревцева