_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/407/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Остапчук О.Є., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Верезуб Катерина Олександрівна, про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт посвідчення 14.09.1993р. державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-6520 заповіту ОСОБА_2 , відповідно до якого усе належне майно, де б воно не було та з чого не складалося, яке на день смерті буде їй належати, та не що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй квартиру АДРЕСА_1 - заповіла ОСОБА_3 та встановити факт що заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчений 14.09.1993р. державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-6520 на ім`я ОСОБА_3 , належить спадкоємцю ОСОБА_3 , обґрунтовуючи її тим, що у написанні документів прізвища та імені є розбіжності.

Представник заявника заяву підтримала, у засідання не прибула.

Зацікавлена особа свого представника до суду не направила.

Суд, розглянув справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих заявником, перевіривши докази з боку їх належності, допустимості, достовірності та достатності, вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Суд встановив, що 14.09.1993р. державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-6520 посвідчено заповіт ОСОБА_2 , яким вона заповідала все своє майно ОСОБА_3 .

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Веризуб К. на ім`я заявника 06.07.2023р. надано відповідь, згідно якої ім`я та по-батькові заповідача не співпадає з іменем та по-батькові в наданих заявником Свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах, а тому запропоновано звернулися до суду для встановлення певного факту.

Заявником у якості доказів суду надано:

Копія паспорта ОСОБА_1 , копія Витягу про реєстрацію у спадковій справі №28/2023, Свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 НОМЕР_2 , копія Заповіту від 14.09.1993р., копія Свідоцтва про право власності на житло від 06.05.1993р. на ім`я ОСОБА_2 .

Клопотань про виклик та допит свідків не заявлялося.

Згідно ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.10 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти, зокрема, реєстрації народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не зберігся відповідний запис чи

відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише

на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту

громадянського стану.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Таким чином, відповідно до свого внутрішнього переконання перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, оскільки надані заявником докази, у своїй сукупності, не дають змогу суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, тобто розбіжностей у написанні імені та по-батькові спадкодавця, то у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4-13,76-89, 265-268,315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бескровний Я. В.