ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9028/23 Справа № 199/7143/15-ц Головуючий у першій інстанції: Подорець О.Б. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лісовий Олександр Олександрович, ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 15.10.2015 по справі №199/7143/15-ц присуджено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 (прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_6 ) на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2015 року і до повноліття дитини. 19.02.2016 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №50473226 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. 30.05.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №50473226. У зв`язку з чим, накладено арешт на банківський рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк». При накладенні зазначеного арешту державним виконавцем вказано про обмеження такого арешту, а саме крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. У зв`язку з цим, з 30.05.2023 ОСОБА_1 не може отримувати заробітну плату, яка являється єдиним джерелом його існування. Тому ОСОБА_1 просив:

- визнати протиправними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лісового О.О. щодо відмови у знятті арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 для отримання заробітної плати;

- постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лісового О.О. про арешт коштів боржника від 30.05.2023 за виконавчим провадженням №50473226 скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять як заробітна плата на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лісового О.О. зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 для отримання заробітної плати та коштів на вказаному рахунку, про що повідомити АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 1-5).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року в задоволенні скарги відмовлено у повному обсязі (а.с. 60-62).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ОСОБА_1 , Амур-Нижньодніпровському ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також телефонограмою ОСОБА_8 . До апеляційного суду 31 жовтня 2023 року надійшла заява ОСОБА_8 про розгляд справи без її участі. Амур-Нижньодніпровський ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав клопотання від 27.10.2023 про проведення судового засідання без участі їх представника.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу, які не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування оскаржуваної ухвали та часткового задоволення скарги ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року у цивільній справі №199/7143/15-ц (провадження №2/199/3314/15) задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2015 року і до повноліття дитини. Вирішено допустити негайне виконання судового рішення у межах суми аліментів за один місяць. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане вище заочне рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 10.11.2015.

На виконанні у Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №50473226 з примусового виконання виконавчого листа №199/7143/15-ц (№2/199/3314/15), виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 28.01.2016, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця (а.с. 8, 51).

22 травня 2017 року державним виконавцем постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 55).

17 квітня 2023 року постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №50473226 знято арешт з усіх рахунків, що належить боржнику - ОСОБА_1 (а.с. 11).

Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №50473226 від 30.05.2023 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с. 9).

Згідно копії довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 14.06.2023, ОСОБА_1 станом на 14.06.2023 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_2 (№ НОМЕР_1 ), на яку отримує зарплатні виплати; також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с. 14).

03 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою від 03.08.2023, у якій просив зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», відкритого на ім`я ОСОБА_1 для отримання заробітної плати, надавши також копію вказаної вище довідки банку (а.с. 15, 16).

Відповідно до листа Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №91612 від 09.08.2023, повідомлено скаржника, що згідно інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 09.08.2023 ОСОБА_1 не має поточних рахунків із спеціальним режимом використання (а.с. 24).

ОСОБА_4 15 квітня 2016 року змінила прізвище на ОСОБА_6 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 15.04.2016 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 57).

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, -20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (частини друга, третя статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В абзаці другому частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зроблено такі висновки: «Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)».

У статті 43 Конституції України наголошено на тому, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України), зокрема шляхом встановлення законом граничних розмірів відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника залежно від видів стягнення (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь-яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Арешт не може бути накладений на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. Втім, на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не поширюється.

Для боржника надання підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення завданих негативних наслідків.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21).

Отже, звернення стягнення та накладення арешту на заробітну плату понад встановлені Законом розміри заборонено, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема й на підставі повідомлення боржника.

ОСОБА_1 надав державному виконавцю підтверджуючі документи про те, що арешт накладено на кошти, зараховані на рахунок, що призначений для отримання, зокрема, заробітної плати, а також просив зняти арешт з відповідного банківського рахунку (а.с. 15, 16).

Однак, державний виконавець Амур-Нижньодніпровського ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)на порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» не зняв арешт з грошових коштів, про що повідомив боржника листом №91612 від 09.08.2023 (а.с. 24).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та визнання протиправними дій державного виконавця Лісового О.О. у виконавчому провадженні №50473226 щодо відмови у знятті арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 і зобов`язання державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі зняти арешт з вказаного рахунку, що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 для отримання заробітної плати.

Залишення в силі арешту на кошти, які складають заробітну плату, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання боржником навіть частини заробітної плати, як єдиного джерела доходу, та порушує конституційне право боржника на отримання винагороди за працю.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Суд не вбачає підстав для зобов`язання зняти арешт з банківського рахунку саме державного виконавця Лісового О.О., адже в даному випадку примусове виконання рішення покладено на орган державної виконавчої служби - Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Крім того, судом не встановлено порушень при винесенні постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт коштів боржника від 30.05.2023 №50473226, тому підстави для її часткового скасування відсутні.

У даному випадку повноваження щодо зняття арешту покладено на виконавця, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, є підставою для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини виконавцем.

У зв`язку з викладеним, скарга в частині щодо часткового скасування постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лісового О.О. про арешт коштів боржника від 30.05.2023 №50473226 - задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої вказаної вище статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Крім того, частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Суду не надано належних та допустимих доказів понесення скаржником судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

До скарги долучено лише копію ордеру на надання правничої допомоги від 14.06.2023 серії АЕ №1206019 (а.с. 6) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5642 від 30.10.2019 (а.с. 7).

Однак, у матеріалах справи відсутні: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, договір про надання правової допомоги від 14.06.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , погоджений між ними акт приймання-передачі виконаних робіт, докази оплати ОСОБА_1 вартості наданих послуг професійної правничої допомоги.

Отже, підстави для стягнення на користь скаржника судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні, у зв`язку з недоведеністю.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з банківського рахунку та зобов`язання державного виконавця зняти арешт з банківського рахунку скасувати; у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лісового Олександра Олександровича у виконавчому провадженні №50473226 щодо відмови у знятті арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 для отримання заробітної плати.

Зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №50473226 зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 для отримання заробітної плати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова