Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4176/20
Провадження № 2/552/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

28.11.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Резніченко О.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу №552/4176/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку з визнанням права власності на окремі приміщення, припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди, встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 08.09.2000 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку з визнанням права власності на окремі приміщення, припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди, встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності з часткою в розмірі 1/4 частини належить жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 0,0621 га державного фонду.

Вказувала, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками домоволодіння.

Порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 між співвласниками не встановлений.

В поданій до суду 21.09.2020 позовній заяві, за якою відкрито провадження, посилаючись на норми ст. 364 ЦК України, просила поділити в натурі житловий будинок літ. А-1 по АДРЕСА_1 , а також господарські будівлі і споруди, визнавши за нею право власності на певні приміщення та господарські споруди. Просила припинити право спільної часткової власності на житловий будинок і господарські споруди, але в спільному користування залишити газовий стояк, горище, вбиральню, огорожу та ворота огорожі, колодязь питний. Просила встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,0621 по АДРЕСА_1 відповідно до часток у праві власності на житловий будинок.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Відповідачами відзив на позовну заяву не подавався.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2020 призначено в справі № 552/4176/20 судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення яких доручено експертам Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. проф. Бокаріуса.

09.03.2021 матеріали цивільної справи повернуті експертною установою до суду без виконання.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.03.2021 скасовано ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2020 в цивільній справі № 552/4176/20 в частині призначення судової експертизи.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.05.2021 за повторним клопотанням позивача ОСОБА_1 призначено в цивільній справі № 552/4176/20 судову будівельно-технічну оціночно-будівельну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. Бокаріуса».

04.05.2023 матеріали цивільної справи повернуті експертною установою до суду з клопотанням про надання додаткових матеріалів.

Учасниками справи, зокрема позивачем ОСОБА_1 , необхідні матеріали за клопотанням експерта до суду надані не були.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 31.05.2023 скасовано ухвалу від 12.05.2021 в частині призначеної судом експертизи з підстав невиконання клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.09.2023 закрито підготовче провадження в справі.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти поділу домоволодіння, але вважає, що має бути виділена частка кожного із співвласників.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася.

Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2013 є співвласником на праві спільної часткової власності, з часткою в розмірі 1/4, житлового будинку з частиною надвірних споруд за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 25.10.2013 є співвласником зазначеного домоволодіння, частка складає 1/4.

ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 19.04.2017 є власником 1/2 частки в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці Держфонду, норма землекористування якої не встановлена.

Як встановлено судом, спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності.

Реальна частка кожного із співвласника не виділена, між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 не укладався договір про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності.

Встановлено та не заперечується сторонами, що між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 протягом тривалого часу виникають спори та непорозуміння з приводу володіння та користування спільним житловим будинком, спори між співвласниками з цього питання неодноразово були предметом судового розгляду.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач має довести порушення її права, а обраний нею спосіб його захисту має відповідати змісту порушеного права, забезпечувати реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Згідно зі статтею статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно(стаття 355 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Статтею 367 ЦК передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

При поділі майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності (ст. 372 ЦК України), майно може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу право спільної сумісної власності на майно припиняється. При цьому частки співвласників є рівними, але можуть бути змінені за домовленістю співвласників, за законом або на підставі рішення суду.

На самостійні об`єкти можуть бути поділені об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації, в тому числі квартири. Не підлягають поділу об`єкти, до яких входять самочинно збудовані/реконструйовані/переплановані об`єкти. Поділ можливий лише після визнання права власності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, на яку посилається позивач ОСОБА_1 в поданій до суду позовній заяві, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Крім того, згідно з п. 2.6. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою є обов`язковим при вирішенні даного питання.

А висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна в обов`язковому порядку має містити посилання на документи, якими підтверджується право власності (користування) земельною ділянкою (додаток 2 до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна).

Отже, виділення в натурі частки нерухомого майна можливе в разі дотримання наступних умов:

поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами;

виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом;

наявність реєстрації земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на неї в установленому законом порядку.

Позивачем ОСОБА_1 зазначений вище порядок дотримано не було, відсутні умови для виділу в натурі частки нерухомого майна.

Зокрема, однією з умов підготовки висновку щодо технічної можливості

поділу/виділу об`єкта нерухомого майна є наявність документа, який підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 знаходиться в користуванні співвласників домоволодіння, реєстрація земельної ділянки відсутня.

Позивач в судовому засіданні не заперечувала, що не не має документів, які б підтверджували право на користування (право власності) земельною ділянкою, не зверталася у встановленому законом порядку до уповноважених органів з цього питання.

Також матеріали справи містять дані щодо наявних у межах домоволодіння по АДРЕСА_1 невідповідностей умовам, що передбачені чинними будівельними нормами, зокрема, щодо розташування вигребів на території ділянки, та щодо будівництва окремих будівель і споруд в період з 1977 по 2019.

Як встановлено судом та підтверджено дослідженими в справі доказами, між співвласниками домоволодіння існує спір щодо реконструкції системи газопостачання до будинку з урахуванням інтересів кожного співвласника.

Матеріали справи не містять будь-яких висновків про можливість виділення в натурі частки спірного об`єкта нерухомого майна в АДРЕСА_1 , з дотриманням будівельних норм і правил як безпосередньо позивачу ОСОБА_1 , так і іншим співвласникам домоволодіння, якими є відповідачі.

Разом з тим, виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе виключно у випадку, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд при здійсненні судочинства не може підміняти собою інші органи.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність висновку щодо технічної можливості поділу (виділу) домоволодіння кожному співвласнику, а не тільки позивачу (як того просить ОСОБА_1 в поданій заяві), відсутність державної реєстрації прав на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають їй відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку з визнанням права власності на окремі приміщення, припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди, встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 01.12.2023.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко