Справа № 205/7923/23
Провадження № 2/201/3574/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 20.09.2023р. за підсудністю з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 25.09.2023р. справу було прийнято до провадження та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№91).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача - Столітній М.М. (діє на підставі ордеру від 10.07.2023р. а.с. № 67) в позовній заяви посилався на те, що 08.10.2021р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4892038 про надання кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого, позичальник о тримав кредит у розмірі 20 000 грн. шляхом переказу коштів на платіжну картку строком на 30 днів, зі сплатою 1,90% на день від суми кредиту за кожний день користування кредитом в межах строку кредиту, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику. Договір укладався дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, в строки визначені договором, кредит не повернув, відсотки за користування кредитними коштами не сплатив. 18.04.2023р. ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу №18.04/23-Ф, за яким останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним договором №4892038. Звертаючись до суду, представник позивача просив суд стягнути з відповідача суму простроченої заборгованості у розмірі - 86 289 грн.16 коп., з яких: 20 000 грн. - заборгованість по кредиту; 45 600 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 17 777 грн.60коп. інфляційні втрати та 2 911 грн. 56 коп. - суму 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, а також понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 147 грн.20 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

06.10.2023р. в порядку ст. 178 ЦПК України від відповідача до суду надійшов відзив на позов, по тексту якого ОСОБА_1 заперечував проти вимог позивача, просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та зазначив, що позивачем на підтвердження обставин укладення відповідачем з первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» надано недопустимі докази, оскільки договір кредиту №4892038 був укладений у формі електронного документу згідно до Закону України «Про електрону комерцію», при цьому позивачем надані паперові копії електронних документів, а не в електронній формі, а тому їх зміст викликає сумнів і не виключає внесення в них змін після їх укладення в електронній формі Щодо нарахованого розміру заборгованості відповідач зазначив, що нарахована заборгованість по процентам вдвічі перевищує суму боргу по тілу кредиту, що суперечить загальним принципам добросовісності та розумності та є несправедливими умовами виходячи з приписів п.5 ч.3 ст18 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. №95-98).

16.10.2023р. в порядку ст. 179 ЦПК України від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній на спростування заперечень відповідача зазначив, що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 електронний договір №4892038 повністю відповідає вимогам та положенням Закону України «Про електрону комерцію», електронна форма договору прирівнюється до письмової форми, проте з певними особливостями щодо укладення. Даний договір був підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М750946», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем, що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Представником позивача були надані докази про перерахунок кредитних коштів на банківську карту, яка була вказана ОСОБА_1 в заяві на отримання кредиту, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ФК «Контрактовий Дім». Сума заборгованості за договором №4892038 від 08.10.2021р. розрахована у відповідності до картки обліку договору ТОВ «Авентус Україна» (а.с. №100-105).

В судове засідання 28.11.2023р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання позивач та представник позивача - адвокат Столітній М.М. були повідомлені належним чином шляхом направлення електронних листів на їх електроні адреси, а також повідомлень у додаток «Viber» (а.с. №129-132).

В заяві від 16.10.2023р. представник позивача - адвокат Столітній М.М. просив суд здійснювати розгляд цивільної справи за його відсутності або в режимі відеоконференції, на що отримав відповідь суду від 16.10.2023р. про тимчасову неможливість розгляду цивільної справи в режимі відеоконференції (а.с. № 117, 118).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Францев Ю.І. (діє на підставі ордеру від 21.09.2023р. а.с. № 80) в судове засідання 28.11.2023р. не з`явилися. Про дату та час слухання відповідач та представник відповідача були повідомлені належним чином шляхом направлення електронних листів на їх електроні адреси, а також повідомлень у додаток «Viber» (а.с. №133-135).

Крім того, про дату та час розгляду справи на 28.11.2023р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті Судова влада України, про причини своєї неявки відповідач та його представник суд не повідомили.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами письмових доказів, врахувавши надані сторонами відзив на позов, відповідь на відзив, в яких сторони виклали доводи та заперечення щодо предмету позову, оцінивши докази у їх сукупності за принципами ст.89 ЦПК України, дійшов до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08.10.2021р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4892038 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого, позичальник отримав кредит у розмірі 20 000 грн. шляхом переказу коштів на платіжну картку строком на 30 днів, зі сплатою 1,90% в день процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом. В свою чергу, позичальник зобов`язалася своєчасно повернути кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Договір №4892038 про надання кредиту було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «М750946» (а.с. №60-64).

Підписуючи цей договір, споживач підтвердив, що з укладенням цього договору йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» розміщена на Веб-сайті. Позичальник ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику.

08.10.2021р. позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «М750946» був підписаний Додаток№1 до договору №4892038 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача» та Паспорт споживчого кредиту, з підписанням яких відповідач був ознайомлений та погодився з загальною вартістю кредиту, порядком та сумами платежів (а.с. №42-44, 65).

Виконання кредитором ТОВ «Авентус Україна» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 20 000 грн. підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ ФК «Контрактовий Дім», згідно якої 08.10.2021р. на банківську карту № НОМЕР_1 вказану позичальником в заяві на отримання кредиту, а також згідно умов п. 2.1 договору №4892038, було успішно проведено транзакцію № про перерахунок коштів в сумі 20 000 грн. (а.с. №14зв.ст.).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію №675-VIII від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Без отримання листа на адресу електронної пошти і sms-повідомлення, без здійснення входу на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна», реєстрації в особистому кабінеті за допомогою логіна і пароля, договір про надання кредиту №4892038 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 не був би укладений, а тому суд вважає, що укладення договору про надання споживчого кредиту у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позичальника ОСОБА_1 , цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а відповідачем в свою чергу, суду не надано доказів здійснення дій, які сприяли б укладенню договору не ним особисто.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 07.10.2020р. у справі №127/33824/19.

В абзаці другому ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Отже, договір про надання споживчого кредиту №4892038 від 08.10.2021р. було укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

18.04.2023р. між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 18.04/23, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінтраст Україна " перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4892038 від 08.10.2021р., в загальному розмірі - 65 600 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 20 000 грн., заборгованість по відсоткам 45 600 грн., що підтверджується копією договору факторингу, актом прийому-передачі Реєстру боржників від 18.04.2023р. Витягом з реєстру боржників (а.с. № 16-20 зв, 68).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором №4892038 від 08.10.2021р. станом на 31.07.2023р. у розмірі 65 600 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 20 000 грн., заборгованість по процентам - 45 600 грн.

Під час розгляду справи факти наявності непогашеної заборгованості та її розміру не були спростовані відповідачем окремим контррозрахунком, письмовими доказами на підтвердження часткового або повного погашення боргу, а отже позивач, який набув права вимоги за договором факторингу, має право вимагати стягнення з відповідача заборгованості за договором №4892038 у розмірі 65 600 грн.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Встановивши, що грошові кошти надавалися позичальнику в кредит на 30 днів і його було повідомлено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, реальну річну ставку, надано розрахунок сукупної вартості кредиту, а також те, що відповідач не надав доказів наявності умислу в діях позивача щодо введення його в оману, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , розуміючи наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, добровільно уклав з ТОВ "Авентус Україна" електронний договір №4892038 на умовах, які були визначені договором. Презумпцію укладеного договору відповідачем не спростовано, з вимогами про визнання договору недійсним в цілому або недійсними окремих його частин відповідач до суду не звертався, а тому суд вважає безпідставними заперечення відповідача про непропорційно велику плату за користування кредитними коштами.

Згідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Оскільки боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, представника позивача просив стягнути з відповідача також і 3% річних, інфляційні втрати, які були розраховані згідно положень ч.2 ст.625 ЦК на загальну суму боргу, розрахунок яких здійснив з 06.02.2022р. по 31.07.2023р.

Проте, відповідний розрахунок представником позивача здійснено без урахування положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, що передбачають у період дії в Україні воєнного стану те, що позичальник звільняється від відповідальності, яка визначена ст. 625 ЦК України.

Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в України» затвердженого Законом України від 24.02.2022р. №2102/IX (зі змінами) введено воєнний стану в України, який продовжено до 19.02.2024р., у зв`язку з цим з 24.02.2022р. відповідач звільнений від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь нового кредитора неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а тому вимога позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню, а саме тільки за період з 06.02.2022р. по 23.02.2022р., які розраховані на суму боргу у розмірі - 65 600 грн., а саме: 1 049,60 грн. - сума інфляційних втрат, 97 грн. 05 коп. сума 3% річних.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги ТОВ Фінансова компанія «Фінтраст Україна» підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 66 746 грн. 65 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 20 000 грн., заборгованість по відсоткам - 45 600 грн., сума інфляційних втрат 1 049 грн. 60 коп. та сума 3% річних - 97 грн. 05 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу слід відмовити з наведених вище підстав.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Із положень ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-цвід 20.09.2018р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. суду надано копії: договору про надання правової допомоги від 10.07.2023р. №10/07-2023, який було укладено між адвокатом Столітній М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», звіт про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023р., рахунок на оплату по замовленню №683/28/07 від 28.07.2023р., платіжну інструкцію №914 від 28.07.2023р. про сплату гонорару у розмірі 10 000 грн. (а.с. № 10, 30-31, 40, 41).

При цьому, надані представником позивача документи не містять посилань, що послуги були надані адвокатом клієнту саме в межах представництва інтересів клієнта щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за договором №4892038 від 08.10.2021р., а отже розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в рамках цивільної справи №205/7923/23 суд вважає не доведеним.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору (позов сформовано в системі «Електронний Суд» - а.с. № 70) пропорційно задоволеній сумі позову, а саме у розмірі - 1 660 грн. 91 коп. (66 746,65 грн. * 2 147,20 грн. : 86 289,16 грн. = 1 660, 91 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 634, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 133, 137, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором №4892038 від 08.10.2021р. у розмірі 66 746 грн. 65 коп. (шістдесят шість тисяч сімсот сорок шість грн. 65 коп.), з яких: заборгованість по тілу кредиту - 20 000 грн., заборгованість по відсоткам - 45 600 грн., сума інфляційних втрат - 1 049 грн. 60коп. та сума 3% річних - 97 грн. 05 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судові витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 1 660 грн. 91 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.