Справа № 351/1473/23
Провадження № 22-ц/4808/1401/23
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Гудяк Х.М.,

з участю ОСОБА_1 та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Заболотівська селищна рада, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 03 жовтня 2023 року під головуванням судді Сегіна І.Р. у м. Снятин,

в с т а н о в и в:

У червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Заболотівська селищна рада, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначив, що у 2008 році його батько ОСОБА_3 змінив місце реєстрації проживання та виїхав, як йому стало відомо, до Королівства Іспанія, і з того часу відносини із сім`єю не підтримував.

В жовтні 2022 року йому стало відомо, що проживаючи в Іспанії, його батько ОСОБА_3 помер.

Він у жовтні 2022 року звернувся з письмовою заявою до Надзвичайного і Поважного Посла України в Королівстві Іспанія щодо надання з відділу Реєстрації актів цивільного стану Альмерії інформації про смерть його батька та видачу свідоцтво про смерть.

В квітні 2023 року поштовим зв`язком він отримав з Іспанії Витяг з книги реєстрації актів про смерть від 25.10.2022р. за № 6931625/22, згідно якого йому стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Альмерії, країна Іспанія, його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер. Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, виданим відділом Реєстрації актів цивільного стану Альмерії.

Відповідно до отриманих матеріалів із Королівства Іспанії його батько на день смерті проживав в Іспанії.

Він на час смерті батька проживав разом із братом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В травні 2023 року в Заболотівській селищній раді йому стало відомо, що у приватній власності померлого батька знаходиться земельна ділянка площею 1,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Він 09.06.2023 звернувся до Першої Снятинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого батька ОСОБА_3 . Державним нотаріусом заведено спадкову справу № 129/2023. Постановою державного нотаріуса від 12.06.2023 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини.

Шестимісячний строк для прийняття спадщини він пропустив зважаючи на те, що батько у 2008 році змінив місце реєстрації, проживання та виїхав до держави Іспанії, як йому відомо, і з того часу відносини із сім`єю не підтримував. Про місце проживання батька йому не було відомо. Відносини з батьком ні він, ні його брат не підтримували, в Україну він не приїжджав. Тільки восени 2022 року йому стало відомо, що його батько при невідомих обставинах помер в Іспанії.

У зв`язку з великою відстанню між місцем постійного проживання батька та його з братом, він не мав можливості підтримувати з батьком відносини, і відповідно про його смерть йому з братом не було відомо, крім того, не знав про наявність у його приватній власності земельної ділянки, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Посилаючись на те, що він не мав об`єктивної можливості подати відповідну заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, заведення спадкової справи, фактично був позбавлений можливості подати заяву до нотаріуса, просив: визнати пропущений ним строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком ОСОБА_3 з поважних причин; визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Альмерії, країна Іспанія.

Рішенням Снятинського районного суду від 03 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Заболотівська селищна рада, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що аналіз ст. 1272 ЦК України свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Тому правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 645/7452/19, провадження № 61-18885св20, Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини, справи, обґрунтовано виходив з того, що позивач з поважних причин у визначений законом шестимісячний строк після смерті племінниці не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки до 17 жовтня 2019 року смерть особи була зареєстрована як смерть невідомої особи та у позивача були відсутні достовірні відомості про смерть племінниці, а тому наявні правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За фактичними обставинами цієї справи будь-яких доказів факту смерті його батька, крім слів, на час спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини не було. Належну, достовірну інформацію він отримав в квітні 2023 року.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що неможливо було отримати достовірну інформацію та документально підтвердити смерть батька, не маючи належних, достовірних документів. У нього були перешкоди вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у визначений законодавством України шестимісячний строк, тобто з причини, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Без достовірної інформації та документального підтвердження смерті неможливо звернутися до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, а у нього були відсутні достовірні відомості, з об`єктивних причин, перешкод у нього не було документів для підтвердження смерті, що перешкоджало подати заяву про прийняття спадщини.

Снятинським районним судом всі фактичні обставини справи, доводи не враховано, неправильно застосовані норми права.

Просить рішення суду скасувати та визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 не містить обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив провести апеляційний розгляд справи без його участі. Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з їх неявкою не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги без, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1, 2, 3-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Альмерія, Іспанія, що підтверджується витягом з книги реєстрації актів про смерть, перекладеним з іспанської мови на українську.

Відповідно до даних, що містяться в повній копії актового запису, яка перекладена з іспанської мови на українську, сімейний стан ОСОБА_3 на час смерті зазначено «одружений».

Згідно заяви ОСОБА_1 , адресованої начальнику адресно-довідкового бюро ГУ ДМС України у Львівській області, позивач просить надати довідку про підтвердження місця реєстрації ОСОБА_3 , оскільки у зв`язку з сімейними обставинами у 2008 році його батько змінив місце реєстрації та виїхав до м. Броди Львівської області. Починаючи з 2010 року припинив підтримувати відносини з сім`єю, виїхав до держави Іспанія.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ від 26.02.2001 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,21 га на території Борщівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподароського виробництва.

Згідно довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 12.06.2023 № 607/02-14 після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа на підставі заяви про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом від 09.06.2023 сина ОСОБА_1 та заяви про відмову від прийняття спадщини за законом сина ОСОБА_2 . Заяв від інших спадкоємців не надходило. Спадкова справа № 129/2023.

Відповідно до постанови Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 12.06.2023 № 608/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 у зв`язку з пропущеним строком на прийняття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України строк для подачі заяви про прийняття спадщини, та виходив з того, що позивач не надав суду доказів, які б могли підтвердити обставини поважності пропуску цього строку. Необізнаність ОСОБА_1 про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 через тривале проживання спадкодавця за кордоном, не підтримування спілкування позивача з спадкодавцем не є поважними причинами пропуску прийняття спадщини. Причини пропуску строку для прийняття спадщини, на які посилається позивач, не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. А тому суд першої інстанції не визнав поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 460/2304/14-ц.

Предметом спору в цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому відповідачами в справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу, що визначення судом ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливе лише у випадку пред`явлення позову до спадкоємців, які прийняли спадщину, або до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та не вирішив питання суб`єктного складу сторін спору.

З огляду на викладене, оскільки відповідач ОСОБА_2 не є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , заявлені позивачем вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не є такими, що стосуються його прав та обов`язків, а відтак він не є належним відповідачем у цій справі, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог до нього необхідно було відмовити з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Також справу розглянуто судом за участю Заболотівської селищної ради як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У суду апеляційної інстанції, відповідно до основних принципів цивільного процесу та наданих чинним ЦПК України повноважень, відсутні повноваження щодо залучення співвідповідачів на стадії апеляційного провадження.

Також колегія суддів звертає увагу, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи (п.7.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17, провадження № 12-280гс18).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не заявив позовних вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, або до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини,які є належними відповідачами у справі, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові із зазначених вище підстав.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Однак позивач не позбавлений права на судовий захист шляхом подання позову до належних відповідачів за своїми позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги по суті позовних вимог не можуть вплинути на висновки апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позову у зв`язку з пред`явлення такого до неналежного відповідача.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, однак навів помилкові мотиви та підстави для такої відмови, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в його мотивувальній частині з урахуванням висновків, сформульованих в цій постанові.

Ураховуючи наведені висновки щодо вимог позивача, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду від 03 жовтня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

Є.Є. Мальцева