Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/871/22
Провадження № 2/382/89/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

(вступна та резолютивна частини)

11 січня 2023 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі судового засідання Мельницькій Б. О.,

за участю представника позивача адвоката Лещенка С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 382/871/22 за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лещенко Сергія Олександровича до ОСОБА_2 , третя особа Яготинська міська рада, про втрату права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Яготинська міська рада, відповідно до вимог якої, враховуючи уточнені позовні вимоги, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ОСОБА_1 , є єдиним власником житлового будинку за АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.08.2022 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Овчаренко І. Ж. за реєстраційним № 614 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2022, індексний номер витягу № 306298204. На даний час в будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (член сім`ї колишнього власника), що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за №676 від 09.08.2022 року. З 02 вересня 2006 року зі згоди колишнього власника житлового будинку - ОСОБА_4 (мати відповідача), відповідач зареєстрований у вказаному житловому будинку. З 2014 року відповідач не проживає за своїм місцем реєстрації (у даному житловому будинку), що підтверджується актом обстеження, складеного 03 серпня 2022 року депутатом Яготинської міської ради, ОСОБА_5 , за участі сусідів: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ). Жодного разу за вказаний період відповідач не з`являвся, комунальні послуги не сплачував та не сплачує, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в будинку не має. Відповідач не ставиться до житлового приміщення як до свого постійного місця перебування та не утримує його і, взагалі житловим будинком не цікавиться. Відповідач добровільно покинув та не користується житловим будинком понад вісім років без поважних на те причин. Будь-якої домовленості або договору щодо збереження за відповідачем права користування житловим будинком не існує. Відповідач по справі не являється членом сім`ї позивача (нового власника житлового будинку), оскільки разом постійно не проживали та спільне господарство з ним не вели.

На підставі вище викладеного позивач вважає, що відповідач повинен бути визнаний судом такими, що втратив право користування належним йому житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок продажу попереднього власника вказаного житлового будинку та повинен бути знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області 05 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 16 вересня 2022 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 20 вересня 2022 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує.

Відповідач в судові засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд зазначає таке.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідач відзиву на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 та ч. ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Відповідачу неодноразово направлялися судові повістки, проте від нього повернулися конверти «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, ОСОБА_2 викликався до суду шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Тож відповідач вважається таким, шо належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доводи сторони позивача, пояснення свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що з копій паспорта (а. с. 4), витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2022 року (а. с. 9-10), договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, включаючи земельну ділянку, на якій розташовано ці об`єкти ві 01.08.2022 року (а. с. 11-12), акту обстеження від 03.08.2022 року (а. с. 13), вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, в цьому приміщенні з 02.09.2006 року зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , який у ньому фактично не проживає; у приміщенні відсутні його особисті речі; комунальні послуги він не сплачує, в утриманні приміщення участі не бере.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що дійсно відповідач ОСОБА_2 більше восьми років не проживає та не з`являється за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, будинок, щодо якого позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування ним, належить позивачу на праві приватної власності.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Згідно із статтею 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) визначені в статті 156 цього Кодексу. За приписами частини четвертої цієї статті, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Частиною другою статті 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тлумачення частини другої статті 405 ЦК України свідчить, що ця норма поширюється на фізичних осіб, які не є власниками житла, але є членами сім`ї власника житла.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у спірному житлі зі згоди попереднього власника, але фактично у ньому не проживає більше восьми років без поважних причин; в подальшому будинок змінив власника, тобто особа, яка надала згоду на проживання відповідача у приміщенні в якості члена сім`ї, на цей час відчужила це майно на користь позивача.

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що лише сам по собі факт реєстрації відповідача у спірному житлі, без фактичного проживання у ньому більше восьми років, що ним не спростовано, враховуючи намір позивача, як нового власника вільно володіти, користуватися, а також розпорядитися таким житлом, перешкоджає у вчиненні ним таких дій, право позивача є порушеним та підлягає захисту в обраний ним спосіб, а саме визнання відповідача таким, що втратив право проживання у вказаному житлі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про усунення перешкод, пов`язаних із здійсненням прав щодо користування та розпорядження майном, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами.

При цьому, суд зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 258-259, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лещенко Сергія Олександровича до ОСОБА_2 , третя особа Яготинська міська рада, про втрату права користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Третя особа: Яготинська міська рада (місцезнаходження: м. Яготин Бориспільського району Київської області, вул. Незалежності, 110, ).

Повний текст рішення складено 16.01.2023 року.

Суддя М. М. Нарольський