ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Новомосковська міська рада про визнання особи безвісно відсутньою,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Волошина Олена Вікторівна

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

08.06.2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він просив визнати свого батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з 01 листопада 2013 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

15.11.2023 від ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Волошина Олена Вікторівна надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року та ухвалення нового рішення про задоволення поданої до суду заяви про визнання особи безвісно відсутнім.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що місце перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не відома більше року. Це підтверджується відповідними запитами, копії яких додані до матеріалів цивільної справи. Визнання особи безвісно відсутньою треба для встановлення опіки та розпорядження майном: будинком АДРЕСА_1 .

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник ОСОБА_1 адвокат Волошина О.В., яка взяла участь у справі в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримала та пояснила, що якщо не можна визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім в Росії то тоді можливо його визнати безвісно відсутнім на Україні з 1997 року, інакше заявник не може розпоряджатися будинком.

Заінтересована особа належним чином повідомлена про день та час розгляду справи (а.с.65-66), у судове засідання не з`явилась, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Батьком заявника ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10)

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 6/11 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11,12).

Ухвалою Приморського крайового суду російської федерації від 18 листопада 2005 року дозволено виконання на території рф рішення Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 1996 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 (а.с.14).

З листа Приморського крайового суду російської федерації від 29.11.2012 вбачається, що на підставі зазначеного рішення суду про стягнення аліментів розпочато виконавче провадження (а.с.15).

Згідно з листом Управління служби федеральних приставів по Приморському краю від 06.11.2013 вбачається, що в межах виконавчого провадження направлялися запити, здійснено вихід судового пристава-виконавця за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що боржник не проживає за вказаною адресою; 21.10.2013 винесено постанову про обмеження боржника у праві виїзду з Російської Федерації, а також оголошено розшук боржника (а.с.16).

З наданих заявником відповідей органів державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що не реєструвалася смерть ОСОБА_2 , як на території Російської Федерації, так і на території України (а.с. 19, 21).

З висновку поліції вбачається, що на підставі звернення ОСОБА_1 проведено перевірку, опитано свідків, направлено запити та встановлено, що ОСОБА_2 у 1997 році виїхав на постійне місце проживання до російської федерації, до України не повертався. Зазначено, що ОСОБА_2 не підпадає під категорію безвісно зниклих, а також те, що даний факт не підлягає внесенню до ЄДРДР.

Згідно відповіді Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 26.05.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованим у м. Новомосковську не значиться (а.с.22).

Отже, з наданих заявником доказів встановлено, що останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2 була адреса: АДРЕСА_2 .

Встановив зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку, що дослідженими у судовому засіданні доказами не доведено, що понад одного року в місці постійного проживання ОСОБА_2 немає відомостей про місце його перебування, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Щодо місця постійного проживання на території Російської Федерації:

У матеріалах цивільної справи відсутні докази про адресу місце постійного проживання ОСОБА_2 .

Заявник вказав останнє, відомо йому місце проживання, а яке фактичне місце проживання особи, яку бажають визнати безвісно відсутньою на момент звернення до суду, не відомо.

Зареєстроване у встановленому порядку місце проживання ОСОБА_2 не відомо.

А отже не можливо встановити, факт відсутності ОСОБА_2 у невідомому місці проживання.

Щодо місця постійного проживання на території України:

У матеріалах цивільної справи відсутній навіть Акт обстеження будинку, який належить ОСОБА_2 , що останній у цьому будинку не проживає з ….. часу.

Відсутня довідка з Пограничної служби України, що ОСОБА_2 …. виїхав за кордон, з цього часу не перебуває в Україні.

А для його рідних місце його знаходження не відомо.

Тобто у справі не має доказів для ухвалення рішення на задоволення вимог про визнання особи безвісно відсутньою.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Волошина Олена Вікторівна залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 19.12.2023 року.

Судді: