Справа № 166/1328/21 Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М.
Провадження № 22-ц/802/1096/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Черняк О. В.,

з участю представника відповідача Панасюка І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення із житлового приміщення, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 22 серпня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») у листопаді 2021 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення. Позовні вимоги мотивовував тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 20 грудня 2006 року укладено договір № VOP0GK00001185 про надання кредиту в розмірі 9640 доларів США на термін до 20 грудня 2026 року зі сплатою відсотків за користування ним. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором сторони 05 січня 2007 року уклали договір іпотеки № VOP0GK00001185, за умовами якого відповідач надала в іпотеку квартиру, що знаходиться на АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 свого зобов`язання щодо повернення чергових частин суми кредиту не виконує, станом на 13 жовтня 2021 року має заборгованість 17 132,32 долара США, з них 6245,62 доларів США тіла кредиту, 4558,99 доларів США процентів за користування кредитом, 1183,33 долара США комісії за користування кредитом, 5144,38 долара США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VOP0GK00001185 від 20 грудня 2006 року в розмірі 17 132,32 доларів США, що за курсом 26,34 грн/ дол відповідно до службового розпорядження НБУ від 13 жовтня 2021 року складає 451265,31 грн, звернути стягнення на квартиру загальною площею 34,70 кв. м., житлова площа 19,00 кв. м., що знаходиться на АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах; виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предметі іпотеки), розташованій за вказаною адресою.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 22 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає його таким, що прийняте без повного, усебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі з порушенням норм процесуального і матеріального права. Судом не враховано, що на що на даний час не існує рішення суду, яким зобов`язано банк провести обов`язкову реструктуризацію кредитного договору. Відповідно до постанови Волинського окружного апеляційного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 166/53/22 зобов`язано банк розглянути заяву ОСОБА_1 про реструктуризацію, в частині зобов`язання банку здійснити реструктуризацію відмовлено. Реструктуризація відбудеться виключно у випадку існування усіх умов, передбачених розділом IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (відсутність станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року, або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, починаючи з 14 квітня 2016 року має прострочену заборгованість за тілом кредиту. Заява відповідачем подана 22 липня 2021 року, а порушення умов договору відбулося 14 червня 2016 року, таким чином відповідач свідомо порушує умови договору, а тому в банку є підстави для захисту своїх прав у судовому порядку. Порушення відповідачем умов договору не пов`язане із розглядом її заяви про реструктуризацію. Розгляд заяви про реструктуризацію не звільняє ОСОБА_1 від обов`язків, передбачених статтями 526, 530, 629, 611 ЦК України. Кредитний договір є діючим, доказів спростування факту порушення умов договору відповідач не надала, тому звернення стягнення на майно є підставним. Суд також не урахував, що заява відповідача вже була розглянута, у реструктуризації боргу було відмовлено, про що відповідача було повідомлено листом від 15 листопада 2021 року. Просить скасувати рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 22 серпня 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судове зсідання не з`явилася, подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на листі тимчасової непрацездатності.

Колегія суддів ухвалила відмовити у задоволені клопотання представника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, оскільки позивач, як юридична особа, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і міг забезпечити явку у судове засідання інших представників, які брали участь у розгляді даної справи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; розгляд справи проводити у відсутності осіб, які не з`явилися.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2006 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відподачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № VOP0GK00001185 від 20 грудня 2006 року, відповідно до якого позивач зобов`язувався надати відповідачуі кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 8000 доларів США для придбання квартири та 1640 доларів США на сплату страхових платежів, а відповідач - повернути кредит до 20 грудня 2026 року, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу.

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 05 січня 2007 року укладено іпотечний договір, р. № 10, за умовами якого передано в іпотеку Банку належну ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Установлено, що Банк узяті на себе зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 8000 доларів США для придбання квартири, підтверджується підписаною позичальником заявою про видачу готівки № 1 від 05 січня 2007 року.

Відповідач ОСОБА_1 прийняла умови договору, про що свідчить її підпис у договорі, а також його часткове виконання, що підтверджено наданим Банком розрахунком заборгованості. Сторона відповідача факт отримання кредитних коштів за даним договором не заперечувала.

Сторонами визначено графік погашення кредиту, згідно з яким ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання щомісяця із січня 2007 року до грудня 2026 року вносити на рахунок Банку щомісячний платіж у розмірі 78,37 доларів США.

Згідно із наданого банком розрахунку, станом на 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 заборгувала банку 17 132,32 доларів США, що еквівалентно 164 509,63 грн із застосуванням курсу НБУ станом на 13 жовтня 2021 року, зокрема 6245,62 доларів США (67 251,01 грн) заборгованості за кредитом, у тому числі 2553,19 доларів США (67 251,02 грн) простроченої заборгованості за кредитом, 4558, 99 доларів США (120 083,80 грн) заборгованості за процентами, у тому числі 4535,12 доларів США (119 455,06 грн) заборгованості за простроченими процентами, 1183,33 доларів США (31 168,91 грн) заборгованості за простроченою комісією, 5144,38 доларів США (135 502,97 грн) пені.

Банк 10 жовтня 2021 року звернувся до позичальника ОСОБА_1 із вимогою про дострокове повернення боргу в тридцятиденний строк із дня отримання вимоги, а у разі її невиконання звільнити житлове приміщення у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Також судом установлено, що ОСОБА_1 22 липня 2021 року через Ратнівське відділення банку зверталась до позивача із письмовою заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором від 20 грудня 2006 року, однак у зв`язку із пропущенням строку звернення із такою заявою згідно з повідомленням Банку від 15 листопада 2021 року в проведенні реструктуризації їй було відмовлено. Бездіяльність банку щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про реструктуризацію боргу була предметом судового розгляду в справі № 166/53/22 за її позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання провести реструктуризацію боргу за договором. Провадження у цивільній справі, що переглядається, зупинялося ухвалами Ратнівського районного суду Волинської області від 22 січня 2022 року та від 23 червня 2022 року до набрання законної судовим рішенням у цивільній справі № 166/53/22 за вищевказаним позовом.

Постановою Волинського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року скасовано рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року та ухвалено нове судове рішення, яким визнано незаконною бездіяльність банку щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про реструктуризацію боргу та зобов`язано банк розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року про реструктуризацію боргу за договором позики від 20 грудня 2006 року.

На виконання постанови Волинського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року Ратнівським районним судом 27 березня 2023 року видано виконавчий лист, на підставі якого за заявою ОСОБА_1 Соборним відділом ДВС у місті Дніпро ПМУ МЮ (м. Одеса) 11 квітня 2023 року відкрито виконавче провадження № 71506404. Станом 22 серпня 2023 року банк судового рішення від 10 листопада 2022 року не виконав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки (статті 12, 33 Закону України «Про іпотеку»).

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41, 42, 47 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі - покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19)).

Відповідно до частин першої, другої статті 35 Закону України у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Для застосування такого способу захисту своїх прав як звернення стягнення на предмет іпотеки, необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, а й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернено стягнення.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Верховною Радою України 13 квітня 2021 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набрав законної сили 23 квітня 2021 року. Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із законом від 13 квітня 2021 року.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку 250 квадратних метрів, для садового будинку 250 квадратних метрів, для земельної ділянки площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Згідно із підпунктом 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» заява про проведення реструктуризації повинна відповідати визначеним у цьому підпункті вимогам. Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин, при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Із заяви від 22 липня 2021 року та приєднаних до неї документів встановлено, що кредит надано відповідачу в іноземній валюті; виконання зобов`язань забезпечено предметом іпотеки у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду; загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. м. (34,70 кв. м.); предмет іпотеки житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника; іншого житлового нерухомого майна у відповідача немає; згідно п. 1.1 кредитного договору, предмет іпотеки придбавався за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором («.. на наступні цілі: придбання квартири, а також у розмірі 1640 дарів США на сплату страхових платежів..»).

Станом на день набрання чинності положень п. 7 Закону України «Про споживче кредитування» (23 квітня 2021 року) відповідач мала непогашену заборгованість. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором, приєднаним позивачем до позовної заяви, станом на 20 квітня 2021 року у відповідача ОСОБА_1 існував залишок поточної заборгованості за наданим кредитом кредиту (тілом кредиту) 3963,70 доларів США, залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 2281,92 доларів США, загальний залишок заборгованість за процентами 4251,20 долари США, загальний залишок пені за порушення строків розрахунків 5163,25 долари США.

При цьому, станом на 01 січня 2014 року у позичальника ОСОБА_1 не існувало заборгованості за цим кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, приєднаним позивачем до позовної заяви (дані за 27 грудня 2013 року та за 20 січня 2014 року згідно з розрахунком).

Відповідно до п. 1. 1 Кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти готівкою через касу на строк з 20 грудня 2006 року по 20 грудня 2026 року. Згідно із п. 3.7 договору, позичальник сплачує банку винагороду у розмірі та у строки, визначені в п. 1.1 договору. За п. 3.8 договору, при непогашенні кредиту в строки, зазначені у п. 1. 1, 2. 3. 3, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою.

З огляду на вищенаведене, у позичальника була відсутня прострочена заборгованість, яку б вона згідно з договором зобов`язана була сплатити не пізніше 01 січня 2014 року.

Дані про зміну кінцевого строку виконання покладених на позичальника зобов`язань в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, уперше, згідно розрахунку, нарахування заборгованості за кредитним договором відбулося 14 квітня 2016 року (залишок поточної заборгованості за наданим кредитом кредиту (тілом кредиту) 6047,83 доларів США, залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 205,29 доларів США, загальний залишок заборгованість за процентами 481,93 долари США, загальний залишок пені за порушення строків розрахунків 85,04 долари США). Така заборгованість виникла після 01 січня 2014 року, що відповідно до п. 7 Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не перешкоджає обов`язковій реструктуризації заборгованості.

Як встановлено Волинським апеляційним судом у постанові від 10 листопада 2023 року у справі № 166/53/22 та відповідно до матеріалів справи, заява відповідача ОСОБА_1 про проведення реструктуризації за кредитним договором від 22 липня 2022 року подана останньою до АТ КБ «ПриватБанк» у визначені законом строк та формі, а тому вона підлягала розгляду позивачем. Ухвалюючи рішення, як суд першої інстанції, так і Волинський апеляційний суд у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 166/53/22 констатували, що наданий ОСОБА_1 кредит є споживчим, оскільки кошти за цим договором були надані позичальнику на споживчі цілі і вона мала право на реструктуризацію заборгованості на підставі положень Закону України «Про споживче кредитування».

Звернення відповідача 22 липня 2021 року до позивача із відповідною заявою свідчить про намір позичальника виконати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, обтяженим іпотекою, та, зважаючи на обов`язковість реструктуризації заборгованості за споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті, - використання передбаченого законом правового інструменту для реалізації такого наміру.

Враховуючи принцип розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника цивільних правовідносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників цивільних відносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач обґрунтовано очікувала від позивача проведення реструктуризації з підстав, визначених Законом України «Про споживче кредитування».

Судом першої інстанції правильно установлено, що станом на день розгляду справи, банк не здійснив розгляд заяви відповідача про реструктуризацію, хоч його і було зобов`язано здійснити її розгляд за рішенням суду.

Твердження позивача про те, що така заява розглянута і в проведенні реструктуризації було відмовлено повідомленням від 15 листопада 2021 року матеріалами справи не підтверджується та не відповідає обставинам, установленим постановою Волинського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 166/53/22, що набрала законної сили.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із пп. 12 п. 7 Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. За пп. 13 п. 7, серед іншого, після проведення реструктуризації збільшення суми кредиту на суму простроченого зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або на суму пені забороняється; після проведення реструктуризації строк погашення суми кредиту, встановлений за результатами проведення реструктуризації, не може бути зменшений за згодою сторін, але може бути збільшений. Позичальник має право погасити суму кредиту повністю або частково раніше за встановлені в результаті реструктуризації строки. Покладання на позичальника у зв`язку з реалізацією такого права будь-яких додаткових грошових чи інших майнових обов`язків забороняється.

Таким чином, процедура реструктуризації передбачає визначені законом обмеження щодо нарахування пені, особливий порядок погашення залишку заборгованості за кредитом тощо. Така обставина впливає на визначення суми заборгованості, що може залишитися непогашеною, та в рахунок якої у подальшому бути звернено стягнення.

Позивач неправильно визначив суму заборгованості, не врахувавши заяву про реструктуризацію. Крім того, суд позбавлений можливості самостійно встановити розмір заборгованості і з тої підстави, що після пред`явлення досудової вимоги про дострокове повернення кредиту проценти і пеня не нараховуються та позивачем не надано належного розрахунку.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений кредитором, відсутні й підстави для задоволення вимоги про виселення. Передчасність заявлених позовних вимог має ризиком невиправдане втручання у право власності відповідача на єдине належне їй житлове нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 22 серпня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя

Судді