РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2186/23

04 грудня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючої судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 24.05.2022 близько 13.15 год. позивач ОСОБА_1 разом з друзями перебував біля кафе «Експрес», що у м. Надвірна. У подальшому вони стали свідками словесного конфлікту між відповідачем ОСОБА_2 та дівчиною.

Відреагувавши на вказаний конфлікт, позивач звернувся до відповідача із зауваженням про неприпустимість його поведінки та необхідності зміни місця розташування автомобіля марки «ВАЗ», яким керував останній, заблокувавши виїзд даній дівчині.

Після цього ОСОБА_1 звернув увагу, що ОСОБА_2 ігнорує його прохання щодо зміни місця розташування автомобіля, і своєю ногою штовхнув в бампер вище вказаний автомобіль. Надалі позивач разом з друзями поїхав до берегу річки Бистриця Надвірнянська.

Переслідуючи намір помсти, ОСОБА_2 , знаючи місце перебування ОСОБА_1 , звернувся про допомогу до своїх братів, з якими попрямував до берегу річки, де знаходився позивач.

На ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, відповідач вступив в суперечку з позивачем з приводу його поведінки, та наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої травми тіла нижньої щелепи у вигляді двобічного перелому її тіла.

Надвірнянським районним судом 20.06.2023 ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за фактом спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Як наслідок, ОСОБА_1 одразу після удару був змушений звернутися за медичною допомогою. Будь який рух щелепи викликав нестерпний біль, звичайні речі такі, як споживання їжі та мовлення стали майже неможливими. У медичному закладі йому зроблено шинування (обидві щелепи зв`язуються разом). У такому положенні позивач перебував шість тижнів, крім того увесь цей час позивач харчувався виключно через допоміжну трубку. У подальшому це призвело до втрати апетиту та зниження маси тіла, що вплинуло на його загальний стан здоров`я.

Психологічно позивач пережив стрес, тривожність, незручність через зміни в зовнішньому вигляді та обмеження у звичайних соціальних взаємодіях. Відчуття безпомічності, роздратованість та невпевненість з`явилися через необхідність звертатися до інших за допомогою та підтримкою.

Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, позивач досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації.

Таким чином, у зв`язку із ушкодженням здоров`я, заподіяного вчиненням ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_1 завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, які стали причиною порушення звичного способу життя позивача та негативно вплинули на стан його здоров`я.

З моменту вчинення правопорушення пройшло більше одного року, за весь час відповідач не відшкодував жодних витрат, понесених позивачем у результаті тілесних ушкоджень. Більше того, навіть звичайного вибачення не попросив, не кажучи вже про матеріальне відшкодування.

Розмір душевних страждань позивач оцінює в 50000 грн. Вказана сума включає в себе усі страждання, які довелося перенести, зокрема: сильні фізичні страждання, постійну депресію, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я та понесені у зв`язку з цим моральні страждання та матеріальні витрати.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 50000,00 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.2023 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2023 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківскої області від 20.06.2023 по справі № 348/2032/22, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік (а.с. 7-8).

Як вбачається зі змісту вироку суду, ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_1 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Так, 24.05.2022 близько 13.15 год. ОСОБА_1 , перебуваючи із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 біля кафе «Експрес», яке розташоване в м. Надвірна по вул. Грушевського Івано-Франківської області, стали свідками словесного конфлікту між ОСОБА_2 та невстановленою органом досудового розслідування особою. Відреагувавши на вказаний конфлікт, ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_2 із зауваженням про неприпустимість його поведінки та необхідності зміни місця розташування автомобіля марки «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, на що останній ніяким чином не реагував. Після цього ОСОБА_1 звернув увагу, що ОСОБА_2 ігнорує його прохання щодо зміни місця розташування автомобіля, і своєю ногою штовхнув в бампер вище вказаного автомобіля. У подальшому ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на автомобілі попрямували до берегу річки Бистриця Надвірнянська, що в м. Надвірна. Переслідуючи намір помсти, ОСОБА_2 , будучи незадоволеним ставленням ОСОБА_1 до себе, почав переслідувати автомобіль останнього та супроводжував його до каплички, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , де зменшив швидкість та проїхав повз неї. Згодом ОСОБА_2 , знаючи достеменно місце перебування ОСОБА_1 та його товаришів, звернувся про допомогу до братів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими попрямував до берегу річки, де знаходився ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Надалі ОСОБА_2 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин із ОСОБА_1 , вступив в суперечку з останнім з приводу його поведінки, що стосується зауваження та удару ногою по бамперу автомобіля марки «ВАЗ 2104», після чого наніс ОСОБА_1 один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді відкритої травми тіла нижньої щелепи у вигляді двобічного перелому її тіла, що відноситься до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, та викликали тривалий розлад здоров`я.

Вказаний вирок суду в апеляційному порядку не оскаржувався, та 21.07.2023 набрав законної сили.

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості .

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківскої області від 20.06.2023 по справі № 348/2032/22, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Як вбачається зі змісту вироку суду, ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_1 один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді відкритої травми тіла нижньої щелепи у вигляді двобічного перелому її тіла, що відноситься до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, та викликали тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. У скоєному розкаявся, просив його суворо не карати. Доповнив, що шкоду потерпілому не відшкодував, оскільки потерпілий просив суму коштів, яких у нього не було.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Таким чином обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме спричинення ОСОБА_1 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що не є небезпечним для життя в момент його заподіяння, та викликало тривалий розлад здоров`я, встановлені вироком Надвірнянського районного суду від 20.06.2023, та не підлягають доказуванню згідно вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду, у зв`язку із вчиненням останнім кримінального правопорушення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна позивачу внаслідок протиправних дій відповідача.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Верховний суд у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц назвав загальне визначення моральної шкоди, так моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 року, справа № 214/7462/20, Верховний суд зробив висновок, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Спричинену йому моральну шкоду позивач обгрунтовує тим, що одразу після спричинення тілесних ушкоджень позивач був змушений звернутися за медичною допомогою. Будь який рух щелепи викликав нестерпний біль, звичайні речі такі, як споживання їжі та мовлення стали майже неможливими. У медичному закладі позивачу було зроблено шинування, у якому він перебував шість тижнів. Увесь цей час позивач харчувався виключно через допоміжну трубку, що в подальшому призвело до втрати апетиту та зниження маси тіла, що вплинуло на його загальний стан здоров`я. Також позивач психологічно позивач пережив стрес, тривожність, незручність через зміни в зовнішньому вигляді та обмеження у звичайних соціальних взаємодіях. Відчуття безпомічності, роздратованість та невпевненість з`явилися через необхідність звертатися до інших за допомогою та підтримкою. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, позивач досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації. У зв`язку із ушкодженням здоров`я, заподіяного неправомрними діями відповідача, позивачу завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, які стали причиною порушення звичного способу життя позивача та негативно вплинули на стан його здоров`я.

Розмір душевних страждань позивач оцінює в 50000 грн. Вказана сума включає в себе усі страждання, які довелося перенести, зокрема: сильні фізичні страждання, постійну депресію, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я та понесені у зв`язку з цим моральні страждання та матеріальні витрати.

Визначаючи розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, яке за тяжкістю є нетяжким злочином, ступінь вини обвинуваченого, характер немайнових втрат, глибину фізичних та душевних страждань позивача, тривалий розлад здоров`я потерпілого, та дійшов висновку, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди є обгрунтованим та доведеним, і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Як встановлено судом, правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_1 адвокатом Пупенком І.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 27.09.2022, та ордера (а.с. 10).

Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 13.09.2023, позивачем понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., що складається з: правової оцінки та консультації з приводу відшкодування шкоди; вивчення обставин справи, збирання доказів та розробки стратегії захисту; підготовки та подання подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с. 9). Даний розмір витрат на правничу допомогу погоджений сторонами.

Згідно платіжної інструкції від 14.09.2023, за надання правової допомоги адвокату Пупенку І.В. позивачем ОСОБА_9 сплачено 10000,00 грн. (а.с. 26, 28).

Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені витрати за надання професійної правничої допомоги, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката, в розмірі 10000 грн. Вказаний розмір витрат на правничу допомогу відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру.

Крім того позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на підставі п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Висновки суду:

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 50000,00 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача, а також 1073 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1168, 1177 ЦК України, керуючись 4, 12, 19, 76, 81, 82, 137, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 50000 грн. 00 коп. (п`ятдесят тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 10000 грн. 00 грн. (десять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави 1073 грн. 60 коп. (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя Міськевич О.Я.