Справа № 466/1689/22
Провадження № 2/466/690/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк ОП.

учасники справи: позивач Львівський міський центр зайнятості

відповідач ОСОБА_1

представники позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

у с т а н о в и в:

14 березня 2022 року Львівський міський центр зайнятості, правонаступником якого є Львівський обласний центр зайнятості, пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів повернення виплаченої допомоги з безробіття.

Як на підставу своїх вимог позивач зазначав, що Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення».

ОСОБА_1 , будучи звільненим 22 жовтня 2019 року з прокуратури Львівської області, 23 грудня 2019 року зареєструвався у Львівському міському центрі зайнятості з метою пошуку роботи.

На підставі поданої відповідачем ОСОБА_1 заяви про надання (поновлення) статусу безробітного від 23 грудня 2019 року та відповідно до наказу Львівського міського центру зайнятості йому було надано статус безробітного з 23 грудня 2019 року згідно з положеннями ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення, а також призначено допомогу з безробіття з 30 грудня 2019 року.

З 30 грудня 2019 року ОСОБА_1 було розпочато виплату допомоги з безробіття відповідно до ч.1,3,4 ст. 22 та ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Вищевказана допомога по безробіттю була виплачена з 30 грудня 2019 року по 02 листопада 2020 року.

В своїй заяві про надання (поновлення) статусу безробітного від 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей, що засвідчив особистим підписом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі №520/2355/2020, яке набрало законної сили 11 вересня 2020 року, було визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області №553 від 07 лютого 2020 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно заяви від 07 лютого 2020 року та зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою від 07 лютого 2020 року.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі №520/2355/2020, рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області №41 від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років з 07 лютого 2020 року, про що ОСОБА_1 повідомив центр зайнятості лише 30 листопада 2020 року, подавши фотокопію розпорядження та інформацію щодо призначення йому пенсії з особистого кабінету порталу Пенсійного фонду України, у зв`язку з чим надлишково отримав допомогу по безробіттю за період з 05 жовтня 2020 року по 02 листопада 2020 року в сумі 8 239,93 грн.

Згідно з положеннями п. 1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст. 45 цього Закону.

Приписами п.13 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: досягнення особою встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Положеннями абзацу 14 п.п. 1 п.30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792, передбачено: центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня досягнення зареєстрованим безробітним встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Згідно п.7 ч.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» безробітні зобов`язані своєчасно подати відомості про обставини, шо впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Приписами п.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Львівський міський центр зайнятості скеровував ОСОБА_1 повідомлення від 20.01.2021 року №10-194/21 щодо відшкодування коштів у сумі 8 239,93 грн., яке було залишено ним без задоволення.

З огляду на такі обставини, просив ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського центру зайнятості 8 239,93 грн. в якості повернення допомоги з безробіття та 2 481, 00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова позовну заяву Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів прийнято до розгляду та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (єдиний унікальний номер судової справи: 466/1689/22).

12 травня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова в зазначеній цивільній справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 задоволенні повністю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2022 року було задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2022 року в цивільній справі №466/1689/22 та справу призначено до нового судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

05 грудня 2022 року відповідач ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву Львівського міського центру зайнятості про повернення допомоги з безробіття, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача він не визнає через невідповідність наведених позивачем обставин та необгрунтованість правових підстав позову, виходячи з наступного.

Будучи звільненим 22 жовтня 2019 року з прокуратури Львівської області, 23 грудня 2019 року він дійсно зареєструвався у Львівському міському центрі зайнятості з метою пошуку роботи, де відповідним наказом йому було надано статус безробітного з 23 грудня 2019 року та призначено з 30 грудня 2019 року допомогу з безробіття. Допомога з безробіття йому була виплачена з 30 грудня 2019 року по 02 листопада 2020 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року N»520/2355/2020, яке набрало законної сили 11 вересня 2020 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №553 від 07 лютого 2020 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до заяви від 07 лютого 2020 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплачувати йому пенсію за вислугу років з часу зверненням із заявою від 07 лютого 2020 року. На виконання цього судового рішення, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №41 від 05 жовтня 2020 року йому призначена пенсія за вислугу років з 07 лютого 2020 року.

Положеннями ч.1 ст. 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.2 ч.1 ст. Закону України «Про зайнятість населення» безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного таким особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Згідно із ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з абз.5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Положеннями ч.1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, шо прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування школи. завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові кошти, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Львівський міський центр зайнятості обґрунтував свої позовні вимоги тим, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі №520/2355/2020, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №41 від 05 жовтня 2020 року йому було призначено пенсію за вислугу років з 07 лютого 2020 року, про що ним, ОСОБА_1 , повідомлено центр зайнятості лише 30 листопада 2020 року та подано фотокопію розпорядження та інформацію щодо призначення пенсії з особистого кабінету порталу Пенсійного фонду України, у зв`язку з чим надлишково отримано допомогу по безробіттю за період з 05 жовтня 2020 року по 02 листопада 2020 року в сумі 8 239,93 грн.

Однак, позивачем не наведено жодних обставин, які свідчать про його недобросовісність, умисне невиконання ним своїх обов`язків та зловживання ними. Доказів умисного зволікання ним, відповідачем, у повідомлені центру зайнятості про призначення пенсії суду не надано, як і не надано доказів отримання ним інформації про призначення пенсії у строк, який дозволяв би йому своєчасно чи у інший (розумний) строк здійснити таке повідомлення.

Обставини, на які покликається позивач, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що є визначальними за законом для прийняття рішення у справі. Інформація про вжиття позивачем заходів спрямованих на отримання необхідних відомостей та доказів від Пенсійного фонду у справі відсутня. Розслідування у відповідності до вимог Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, позивачем не проведено та суду такі матеріали не надано.

Також, позивач посилається на те, що скерував на його адресу повідомлення від 20 січня 2021 року №10-194/21 щодо відшкодування коштів в сумі 8 239,92 грн., яке було ним залишено без задоволення. Натомість матеріали електронної судової справи не містять доказів надсилання на його адресу вказаного повідомлення позивачем і таке йому не надходило поштою і не вручене у інший спосіб.

Вважає, що аналіз положень ст. ст. 1212, 1215 ЦК України вказує, що законодавцем передбачені лише два випадки за яких можливе стягнення коштів у таких правовідносинах: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Позивачем не наведено обставин, підтверджених належними доказами, щодо недобросовісності набуття ним коштів чи наявності рахункової помилки зі сторони позивача.

Крім того, всупереч пункту третього частини 3 статті 175 ЦПК України, позов не містить обґрунтованого розрахунку суми, що стягується.

14 грудня 2022 року Львівський міський центра зайнятості подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив про таке.

Положеннями ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено обов`язок зареєстрованого безробітного інформувати протягом трьох робочих днів про обставини, які є підставою для припинення реєстрації та які зазначені в ч.1 ст. 45 цього Закону.

Позивач вважає, що ключовим для оцінки дій відповідача є його здатність своєчасно виконати свій обов`язок зареєстрованого безробітного - інформування про рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року, яке набрало законної сили 11 вересня 2020 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідач ОСОБА_1 знав або не міг не знати про рішення Харківського окружного адміністративного суду, яким задоволено його позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, та про призначення йому пенсії з 07 лютого 2020 року, а тому його доводи у відзиві на позов не повинні і не можуть розцінюватись як відсутність умисного невиконання обов`язків зареєстрованого безробітного та зловживання ними.

Ключовим для оцінки дій відповідача є його здатність виконати свій обов`язок зареєстрованого безробітного. Оскільки ОСОБА_1 надав Львівському міському центру зайнятості, а також Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області та Харківському окружному адміністративному суду номер свого телефону та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що він бажає та не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися.

Враховуючи вищезазначене, позивач зазначає що слід виходити з «презумпції обізнаності» ОСОБА_1 , який оскаржував в судовому порядку рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та якому було адресовано повідомлення про призначення пенсії з 07 лютого 2020 року. Отже, ОСОБА_1 знає або принаймні повинен був дізнатись про рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що дозволяло йому своєчасно виконати свій обов`язок зареєстрованого безробітного.

Крім цього, ОСОБА_1 мав доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, а також до електронного особистого кабінету Пенсійного фонду України, де міг своєчасно дізнатися про призначення йому пенсії.

Твердження відповідача про те, що про рішення Харківського окружного адміністративного суду та про рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05 жовтня 2020 року він не міг знати своєчасно, нічим не доведене і не спростовує презумції обізнаності.

Позивач також вважає, що байдужа та безвідповідальна поведінка ОСОБА_1 , що виявляється, зокрема, у несвоєчасному інформуванні Львівського міського центру зайнятості є його недобросовісністю у набутті допомоги по безробіттю у сумі 8 239,93 грн. за період з 05 жовтня 2020 року по 02 листопада 2020 року, а тому позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

19 грудня 2022 року через систему «Електронний суд» відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому, зокрема, зазначив, що відповідь позивача на відзив не містить посилання на відповідні докази та норми права, а трактування позивачем «презумції обізнаності» в обставинах цієї справи є довільним та помилковим. Виконати свій обов`язок перед позивачем про призначення йому пенсій він, ОСОБА_1 , зміг лише після виконання органом Пенсійного фонду України свого обов`язку щодо повідомлення його про призначення такої пенсії. Вважає доводи та вимоги позивача необгрунтованими, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2023 року, у зв`язку з реорганізацією на підставі наказу Міністерства економіки України від 20 жовтня 2022 року №4054 «Про реорганізацію державних установи Державної служби зайнятості» органів Державної служби зайнятості, було проведено заміну сторони у цивільній справі №466/1689/22 та до участі в справі якості позивача залучено Львівський обласний центр зайнятості, який є правонаступником Львівського міського центру зайнятості.

В судове засідання, яке було призначено на 29 листопада 2023 року о 12.45 год., учасники процесу не з`явились та представником Львівського обласного центру зайнятості Артамоновим В.В. до суду подано заяву, з якої убачається, що він позов підтримує, просить проводити розгляд справи без його участі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» 28 листопада 2023 року надіслав до суду заяву, з якої видно, що він підтримує свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, просить проводити розгляд справи без його участі.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 29 листопада 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналогічні приписи щодо обов`язку доказування і подання доказів також зазначено в ч.1 ст. 81 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом ч.1 ст. 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України, які регулюють достовірність та достатність доказів, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що Львівський обласний центр зайнятості є правонаступником Львівського міського центру зайнятості та являється територіальним органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідач ОСОБА_1 , будучи звільненим 22 жовтня 2019 року з прокуратури Львівської області, 23 грудня 2019 року звернувся у Львівський міський центр зайнятості із заявами про надання йому статусу безробітного відповідно до положень Закону України «Про зайнятість населення» та про призначення виплати допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до наказу Львівського міського центру зайнятості від 28 грудня 2019 року №НТ191228 ОСОБА_1 на підставі вищевказаної заяви про надання статусу безробітного та відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» було надано статус безробітного з 23 грудня 2019 року, а наказом від 02 січня 2020 року за №НТ200102 було призначено допомогу по безробіттю з 30 грудня 2019 року.

З 30 грудня 2019 року ОСОБА_1 було розпочато виплату допомоги з безробіття відповідно до ч.1,3,4 ст. 22 та ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Вищевказана допомога по безробіттю була виплачена відповідачу з 30 грудня 2019 року по 02 листопада 2020 року.

Зі змісту зазначеної вище заяви про надання статусу безробітного від 23 грудня 2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 підтвердив про те, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання достовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що засвідчив своїм особистим підписом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі №520/2355/2020, яке набрало законної сили 11 вересня 2020 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області №553 від 07 лютого 2020 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно заяви від 07 лютого 2020 року та зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплачувати йому пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою від 07 лютого 2020 року.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі №520/2355/2020, рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області №41 від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років з 07 лютого 2020 року.

Про призначення йому пенсії за вислугу років з 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 повідомив Львівський міський центр зайнятості лише 30 листопада 2020 року та подав копію відповідного розпорядження Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у зв`язку з чим надлишково отримав допомогу по безробіттю за період з 05 жовтня 2020 року по 02 листопада 2020 року в розмірі 8 239,93 грн.

З метою повернення надлишково отриманих коштів по безробіттю Львівський міський центр зайнятості скеровував відповідачу ОСОБА_1 письмове повідомлення від 20.01.2021 №10-194/21, в якому пропонував в 15-денний термін з моменту отримання повідомлення повернути кошти у сумі 8 239,93 грн., однак таке повідомлення було залишено ним без належного реагування та кошти не повернуто.

Зазначені вище обставини підтверджуються копіями заяв ОСОБА_1 на ім`я директора Львівського міського центру зайнятості від 23 грудня 2019 року про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю, наказів Львівського міського центру зайнятості №НТ191228 від 28.12.2019 та №НТ20012 від 02.01.2020, заяви ОСОБА_1 ім`я директора Львівського міського центру зайнятості від 30.11.2020р. про припинення реєстрації його як безробітного з 30.11.2020р. у зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості, оскільки 05 жовтня 2020 року йому призначено пенсію за вислугу років з 07 лютого 2020 року та іншими письмовими доказами.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Приписами ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині 1 статті 45 цього Закону.

Згідно з п.13 ч. 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: досягнення особою встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Приписами абз. 14 п.п. 1 п. 30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня досягнення зареєстрованим безробітним встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» безробітні зобов`язані своєчасно подати відомості про обставини, шо впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Приписами ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Львівського обласного центру зайнятості, який є правонаступником Львівського міського центру зайнятості, є підставним та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про безпідставність позовних вимог, які наведені ним у відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповідь на відзив, на думку суду, є непереконливими, вони не спростовують обґрунтованість вимог позивача, а тому такі доводи суд не може покласти в основу рішення і відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського обласного центру зайнятості 8 239,93 грн. (вісім тисяч двісті тридцять дев`ять гривень дев`яносто три копійки) в якості повернення допомоги з безробіття та 2 481, 00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач: Львівський обласний центр зайнятості, адреса місцезнаходження: 79033, м. Львів, вул. Бортнянського, 11А, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2023 року.

Суддя В. І. Кавацюк