УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8791/23

Номер провадження 2-зз/495/43/23

06 листопада 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження в м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-313/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування вимог.

31.10.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою у якій просить суд: скасувати заходи забезпечення позову в рамках судового спору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя накладені на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08, а саме:

?арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 7945496; зареєстрований 19 вересня 2008 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою);

?арешт на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обтяження 7945624; зареєстрований 19 вересня 2008 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою);

?арешт на квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер обтяження 7945695; зареєстрований 19 вересня 2008 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою)

Свої вимоги обґрунтовує зокрема тим, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08 в рамках судового спору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя було накладено заходи забезпечення позову в формі арешту на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , а також на автомобілі зареєстровані на ОСОБА_1 , а саме: МАЗ 54323 синього кольору, д/н НОМЕР_1 ; ВАЗ 2101 білого кольору, д/н НОМЕР_2 ; ГАЗ 24 синього кольору, д/н НОМЕР_3 ; Peugeot 305 синього кольору д/н НОМЕР_4 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 листопада 2010 року залишено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя без розгляду.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 343543853 від 21 серпня 2023 року стало відомо наявність арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний арешт накладено згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 343565917 від 21 серпня 2023 року стало відомо наявність арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_2 . Вказаний арешт накладено згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 343564952 від 21 серпня 2023 року стало відомо наявність арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_3 . Вказаний арешт накладено згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08.

Позивачем було направлено до ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08. В рамках виконавчого провадження ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області було винесено постанову АВ № 996720, в рамках якої повторно накладено арешт на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , а також на автомобілі зареєстровані на ОСОБА_1 , а саме: МАЗ 54323 синього кольору, д/н НОМЕР_1 ; ВАЗ 2101 білого кольору, д/н НОМЕР_2 ; ГАЗ 24 синього кольору, д/н НОМЕР_3 ; Peugeot 305 синього кольору д/н НОМЕР_4 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 серпня 2023 року по справі 495/879/23 було скасовано заходи накладені згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08, водночас не було скасовано арешти накладені в рамках виконавчого провадження.

Позивач зазначає, що вказаний запис про обтяження нерухомого майна порушує його права як власника майна, у зв`язку із чим просить задовольнити позов.

Процесуальні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.08.2023 року було прийнято заяву до розгляду.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, просить справу розглянути у його відсутність

ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08 в рамках судового спору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя було накладено заходи забезпечення позову в формі арешту на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , а також на автомобілі зареєстровані на ОСОБА_1 , а саме: МАЗ 54323 синього кольору, д/н НОМЕР_1 ; ВАЗ 2101 білого кольору, д/н НОМЕР_2 ; ГАЗ 24 синього кольору, д/н НОМЕР_3 ; Peugeot 305 синього кольору д/н НОМЕР_4 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 листопада 2010 року залишено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя без розгляду.

Крім того, суд зазначає, що під час знаходження в Білгород-Дністровському міськрайонного суду Одеської області цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна номер провадження кожного року змінювався.

Так в 2008 року вищезазначеній справі було присвоєно номер № 2-5289/08, в 2009 року справі присвоєно № 2-1073/09, а в 2010 році справі було присвоєно № 2-313/10.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 343543853 від 21 серпня 2023 року стало відомо наявність арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний арешт накладено згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 343565917 від 21 серпня 2023 року стало відомо наявність арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_2 . Вказаний арешт накладено згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 343564952 від 21 серпня 2023 року стало відомо наявність арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_3 . Вказаний арешт накладено згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08.

Позивачем було направлено до ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08. В рамках виконавчого провадження ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області було винесено постанову АВ № 996720, в рамках якої повторно накладено арешт на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , а також на автомобілі зареєстровані на ОСОБА_1 , а саме: МАЗ 54323 синього кольору, д/н НОМЕР_1 ; ВАЗ 2101 білого кольору, д/н НОМЕР_2 ; ГАЗ 24 синього кольору, д/н НОМЕР_3 ; Peugeot 305 синього кольору д/н НОМЕР_4 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 серпня 2023 року по справі 495/879/23 було скасовано заходи накладені згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2008 року №2-5289/08, водночас не було скасовано арешти накладені в рамках виконавчого провадження.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Приписами ст.10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Арешт майна, як захід забезпечення позову, має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками судового спору в рамках якого він накладений, тобто до набрання законної сили рішенням, яким закінчується судовий розгляд справи. Після закінчення судового розгляду відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення.

Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Судом встановлено, що з огляду на те, що судовий спір, у межах якого накладено арешт на майно Позивача завершений 01 листопада 2010 року, збереження арешту чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, зокрема обмежує право на продаж цього майна.

У відповідності до приписів статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9 ст. 158 ЦПК України).

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що існування арешту нерухомого майна, перешкоджає заявнику розпоряджатися майном, належним йому на праві приватної власності, тому його права підлягають захисту шляхом звільнення майна з-під арешту (скасування запису про обтяження), що відповідає вимогам ч.2 ст. 16 ЦК України.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що заборона на відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності, порушує його права та законні інтереси, оскільки існування вказаного обтяження нерухомого майна позбавляє його можливості вільно розпоряджатися належним йому майном у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-313/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову в рамках судового спору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (справа №2-313/10), а саме:

арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 7945496; зареєстрований 19 вересня 2008 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою);

?арешт на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обтяження 7945624; зареєстрований 19 вересня 2008 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою);

?арешт на квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер обтяження 7945695; зареєстрований 19 вересня 2008 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою)

У відповідності до ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя О.О. Боярський