Справа № 439/1643/23
(провадження № 2/439/450/23)
28 листопада 2023 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області у складі суду:
головуючого судді: Рахімової О.В.,
за участю секретаря судових засідань: Скорик І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимощука Олександра Івановича до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,
представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тимощук Олександр Іванович звернувся до Бродівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги мотивові тим, що ОСОБА_2 повністю та самостійно ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків відносно ОСОБА_3 : не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, байдужий до її здоров`я, не бере участі у її вихованні, навчанні, не цікавляться нею, не допомагає матеріально. Також, представник позивача зазначає, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час вже не навідував доньку та не телефонував до неї. Він усунувся від участі у вихованні вже як 10 років. Більше того, позивачці не відомо де він перебуває, оскільки після розірвання шлюбу відповідач обірвав усі зв`язки. Представник наголошує, що ОСОБА_2 не цікавиться життям доньки ОСОБА_3 , не навідує її в школі, не цікавиться її успішністю. А тому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 18.09.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 24.10.2023 року підготовче провадження у цивільній справі - закрито. Цивільну справу призначино до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача адвокат Тимощук Олександр Іванович в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності та відсутності позивачки, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради - Сальвицький Р. І. в судове засідання не з`явився подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на адресу суду не надходив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до приписів ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами у справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2006 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.10).
Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 від 07 травня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 92 від 07 травня 2010 року, після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_4 присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с. 14).
26 вересня 2015 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , актовий запис № 253 від 26.09.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 26.09.2023 року (а.с. 16).
З характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виданої директором Львівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 82 Львівської міської ради Львівської області вбачається, що Роксолану виховує мама. Вона відповідально ставиться до потреб, запитів та навчання дитини. Вдома створені всі необхідні житлово побутові умови для всебічного розвитку доньки . Мати підтримує тісний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи, приділяє багато часу дитині, належним чином виховує доньку (а.с. 17).
Відповідно висновку № 260001-18.09.2023 від 20.10.2023 року Личаківська районна адміністрація як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 41-43).
У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Вимогами частинами 2-4 статті 155 Сімейного кодексу України визначається, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
-не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
-ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
-жорстоко поводяться з дитиною;
-є хронічними алкоголіками або наркоманами;
-вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
-засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У свою чергу позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування доцільно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
При цьому суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Всебічно та повно дослідивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання та навчання неповнолітньої дитини, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено судом.
Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Відповідач уникає зустрічей із дитиною. Виховання неповнолітньої дитини фактично покладено на матір ОСОБА_1 , яка забезпечує усі необхідні потреби неповнолітньої дитини.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, а саме: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Досліджені докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не бере участі в житті дитини. Протягом розгляду справи відповідач власну поведінку по відношенню до дитини не змінив, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчиняв. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні дитини, немає.
Також судом встановлено, що відповідач жодним чином не намагається виконувати батьківські обов`язки відносно власної дитини. Від батьківських прав щодо дитини фактично самоусувається. Відтак, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.
При вирішенні спору по суті, суд також враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини, а саме: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такий висновок безпосередньо відповідає встановленим обставинам справи та не суперечить інтересам малолітньої дитини.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачем: ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його свідоме нехтування своїми обов`язками, як батька, та небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини. Тому суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 164, 166 , 180-183 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України суд ,-
позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимощука Олександра Івановича до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 1073 гривень 60 копійок сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення її без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду заяви повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Рахімова