РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 568/957/22

Провадження № 22-ц/4815/299/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2022 року (ухвалене у складі судді Делалової К.В., повний текст рішення суду виготовлено 28.11.2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що вона з ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 протягом багатьох років працює у Республіці Польща, інших утриманців крім доньки ОСОБА_4 немає.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання доньки, просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 5000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задоволено повністю.

Стяггнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з 30.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду мотивовано тим, що виходячи із засад справедливості, розумності, добросовісності, інтересів дитини, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, немає інших утриманців, він може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що його доходи носять періодичний характер, а тому щомісячно він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі більшому за 2000 грн, оскільки це погіршуватиме його матеріальне становище.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про часткове задоволення позову та стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який розірвано 20.11.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 від 20.11.2018 року (а.с. 6)

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 06.02.2007 року (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є молодою, здоровою, працездатною особою та спроможний належним чином виконувати свій обов`язок забезпечувати свою неповнолітню дитину.

Інших осіб (дітей, непрацездатних батьків) на утриманні відповідача не перебуває.

Наявності фінансових чи майнових зобов`язань (оренда житла, боргові зобов`язання, тощо), які б унеможливлювали сплату ним аліментів у заявленому позивачем розмірі, ОСОБА_2 не доведено, а судом не встановлено.

З урахуванням обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів, а також обставин встановлених в справі, зокрема того факту, що дитина сторін ОСОБА_4 є ученицею Професійного технікуму стаціонарної форми навчання у м. Варшава Республіки Польща та потребує належного матеріального забезпечення, а відповідач спроможний таке забезпечення надавати, місцевий суд зробив обґрунтований висновок про те, що розмір аліментів, який сприятиме належному забезпеченню інтересів дитини має складати 5 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 06 лютого 2023 року.

Суддя доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.