Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/590/23
Провадження №2/943/599/2023
Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,
при секретарі Пирка В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Буську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
ОСОБА_2 звернулася в суд з означеною заявою, покликаючись на те, що з 10.09.1986 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З метою безоплатої приватизації вказаної квартири, звернулася з відповідною заявою до Красненської селищної ради. Однак відповідачем було відмовлено у видачі свідоцтва на приватизацію державного житлового фонду, оскільки у позивача відсутній ордер на житлове приміщення або житлову площу. Оскільки більше ніж 30 років проживає в спірній квартирі, утримує її в належному стані, сплачує комунальні платежі, володіє нею безперервно, відкрито, добросовісно, не має іншого житла, також через те що втрачений ордер на квартиру, просить суд визнати за нею право власності на таку за набувальною давністю.
Позивач, до початку судового засідання, подала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позов підтримує повністю, просить його задоволити.
Представник відповідача, за викликом суду, не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи у їх відсутності, пояснень, заперечень, відзив на позов, не подав.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 з 10.09.1986 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області № 1640 від 22.12.2022 року.
Позивач, згідно додатку 2 до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, звернулася з відповідною заявою до Красненської селищної ради, з метою безоплатної приватизації вказаної квартири.
Відповідачем було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на приватизацію державного житлового фонду, що стверджується Листом від 07.03.2023 року № 277/03-08, оскільки відсутній ордер на житлове приміщення або житлову площу.
Судом встановлено, що позивач більше ніж 30 років проживає в спірній квартирі, утримує її в належному стані, сплачує комунальні платежі, володіє нею безперервно, відкрито, добросовісно. Крім цього, іншого житла не має.
Довідкою виданою Красненським селищним комунальним підприємством підтверджується, що квартира АДРЕСА_2 , не перебуває на балансі Красненського селищного комунального підприємства.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2022 року вбачається, що реєстрація права власності на вказану вище квартиру в реєстрі речових прав відсутня.
Рішенням Красненської селищної ради від 13.10.2005 року вирішувалося питання щодо передачі позивачу у приватну власність даної квартири. Однак вказане рішення остання не зареєструвала, а на сьогоднішній день по цьому рішенні не має змоги зареєструвати право власності на квартиру, оскільки у ньому є невідповідності, зокрема не зазначено повної адреси квартири.

Дана квартира складається з трьох житлових кімнат, загальна площа квартири 61,9 кв.м., що стверджується Технічним паспортом на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) АДРЕСА_3 у будинку квартирного типу (гуртожитку) АДРЕСА_4 , виданим ФОП ОСОБА_3 20.01.2023 року. Інвентаризаційна вартість квартири становить 220 145,00 грн.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), (п. 14 Постанови).

Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіла та продовжує відкрито, безперервно користуватися квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 335, 344 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ,загальною площею 61,9 кв.м., за набувальною давністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Б. М. Журибіда