РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/12777/23

Номер провадження 2/495/3769/2023

06 листопада 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

за участю позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , представника відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Шаркевича В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та зміну способу стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

27.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та зміну способу стягнення аліментів в якому просить суд:

- звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначених за рішенням (справа №495/642/18) Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року починаючи з 25.05.2023 року.

- припинити виконання рішення (справа № 495/642/18) Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 850,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.05.2023 року.

- змінити спосіб стягнення аліментів визначених рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2833,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2023 року та до досягнення сином повноліття.

Короткий виклад обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 24.02.2008 року.

Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 18.02.2009 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 04.09.2014 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2018 року по справі № 495/10412/17, шлюб, укладений 24.02.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 03 - розірвано.

23.01.2018 року ОСОБА_2 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей.

30.03.2018 року представниками сторін подано до суду заяву про затвердження мирової угоди.

Так, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 30.03.2018 року по справі №495/460/18 винесено ухвалу, якою визнано мирову угоду, укладену між представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на наступних умовах: визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання та реєстрації їх матері - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі №495/642/18, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 850 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.

Позивач піднімав питання щодо врегулювання участі батька у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що Білгород-Дністровською РДА був складений відповідний висновок №01-39/2667 віл 04.07.2018 року, згідно з якого орган опіки та піклування Білгород-Дністровської РДА вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: забирати малолітніх дітей з адреси проживання па свою житлову площу у п`ятницю об 18-00 год. Та повертати їх матері ОСОБА_2 об 13-00 у неділю, два рази на місяць за попередньою домовленістю з мамою, за умови дотримання прав та інтересів дітей; забирати малолітніх дітей у святкові дні за попередньою домовленістю з мамою; у канікулярний період, крім встановлених вихідних днів, брати дітей серед тижня у середу з 10-00 год. та повертати матері до 19-00 год. У четвер за попередньою домовленістю з мамою; у період оздоровлення брати малолітніх на 10 календарних днів у липні та 10 календарних днів у серпні місяці, за попередньою домовленістю з мамою; зобов?язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взаємно інформувати один одного про стан здоров?я дітей.

Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не дотримувалась встановлених органом опіки та піклування правил, перешкоджала у спілкуванні Позивачу з неповнолітніми дітьми, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (дідусь), ОСОБА_6 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування у особі Білгород-Дпістровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі батька у виховані дитини, та просили суд зобов?язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні позивачам з сином, донькою, (онуками) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та не чинити перешкоди у їх вихованні.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/6867/18 від 09 жовтня 2020 року, визначено спосіб спілкування батька ОСОБА_1 , діда ОСОБА_5 , баби ОСОБА_6 з сином, донькою (онуками) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З моменту звернення ОСОБА_2 до суду з позовною заявою щодо стягнення аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_1 щомісячно сплачує аліменти, заборгованість відсутність. Так, відповідно до довідки від 24.05.2023 року за вих. № 56428808 виданої Приморським відділом державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відсутність заборгованості по аліментам, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа №495/642/18 від 04.05.2018 року Білгород-Дністровським судом Одеської області станом на 24.05.2023 відсутня. Відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Після закінчення даного навчального року син Позивача ОСОБА_3 який досягнув 14 років, виявив бажання проживати на постійній основі з батьком ОСОБА_1 та фактично проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

14.06.2023 року за вих.№346 Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області, видано довідку, в котрій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає без місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

14.06.2023 року за вих.№347 Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області, видано довідку, в котрій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає без місця реєстрації разом зі своїм батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.05.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області з метою реєстрації місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , проте листом від 09.06.2023 року за вих.№71 надано відмову через відсутність паспортного документу та згоди матері ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи викладені обставини можна дійти до висновку, що ОСОБА_3 не проживає з матір`ю ОСОБА_2 на користь якої були стягнуті аліменти з батька дитини, а навпаки проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 .

Оскільки, спільний син сторін ОСОБА_3 проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, то змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 .

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, позивач вважає за необхідне захистити його порушене право шляхом припинення примусового стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, які стягуються на підставі рішення суду та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина.

Рух справи у суді.

28.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся з вищезазначеним позовом до Приморського районного суду м. Одеса.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 10.07.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину у зв?язку із зміною місця проживання дитини, фактичним проживанням з другим із батьків було передано за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2023 року було залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2023 року було відкрито провадження по справі.

13.09.2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернулась ОСОБА_2 з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, в якому просить суд:

- стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

Короткий виклад обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі N?495/642/18, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 850 грн на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.

Починаючи з червня 2023 року ОСОБА_1 не сплачує аліменти у сумі, яка б в повній мірі задовольнила потреби спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 добровільно не бажає. На теперішній час ОСОБА_2 знаходиться у скрутному матеріальному становищі її заробітної плати в розмірі 6700 гривень не вистачає на утримання сім`ї тобто її матеріальний стан погіршився. У зв`язку з вищезазначеним, ОСОБА_2 змушена звернутись до суду із даним позовом про збільшення розміру стягуваних з відповідача за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі № 495/642/18, аліментів та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є достатньою для забезпечення достатнього рівня життя дитини та встановлення рівності обов`язків обох батьків в утриманні спільної дитини. Відповідач по справі є дієздатною і працездатною особою, а отже має змогу та повинен забезпечувати спільну дитину, дотримуючись принципу рівності прав та обов`язків батьків визначених Сімейним кодексом України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було прийнято рішення про прийняття зустрічного позову ОСОБА_2 до провадження та перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягав на задоволені своїх позовних вимог наполягає. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання спільної доньки визначає частково. Зазначає, що він не має можливості сплачувати аліментів в розмірі 3000 гривень, оскільки він є пенсіонером та не має постійного заробітку.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокат Шаркевич Віктор Трофимович в судовому засіданні наполягав на задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 . Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно вимог ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до приписівст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 24.02.2008 року.

Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 18.02.2009 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 04.09.2014 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2018 року по справі № 495/10412/17, шлюб, укладений 24.02.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 03 - розірвано.

23.01.2018 року ОСОБА_2 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей.

30.03.2018 року представниками сторін було подано до суду заяву про затвердження мирової угоди.

Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 30.03.2018 року по справі №495/460/18 винесено ухвалу, якою визнано мирову угоду, укладену між представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на наступних умовах: визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання та реєстрації їх матері - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі № 495/642/18, стягнуго з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповполітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 850 грн на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.

Позивач піднімав питання щодо врегулювання участі батька у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що Білгород-Дністровською РДА був складений відповідний висновок №01-39/2667 віл 04.07.2018 року, згідно з якого орган опіки та піклування Білгород-Дністровської РДА вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: забирати малолітніх дітей з адреси проживання на свою житлову площу у п`ятницю об 18-00 год. Та повертати їх матері ОСОБА_2 об 13-00 у неділю, два рази на місяць за попередньою домовленістю з мамою, за умови дотримання прав та інтересів дітей; забирати малолітніх дітей у святкові дні за попередньою домовленістю з мамою; у канікулярний період, крім встановлених вихідних днів, брати дітей серед тижня у середу з 10-00 год. та повертати матері до 19-00 год. У четвер за попередньою домовленістю з мамою; у період оздоровлення брати малолітніх на 10 календарних днів у липні та 10 календарних днів у серпні місяці, за попередньою домовленістю з мамою; зобов?язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взаємно інформувати один одного про стан здоров?я дітей.

Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не дотримувалась встановлених органом опіки та піклування правил, перешкоджала у спілкуванні батьку з неповнолітніми дітьми, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (дідусь), ОСОБА_6 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування у особі Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі батька у виховані дитини, та просили суд зобов?язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні позивачам з сином, донькою, (онуками) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та не чинити перешкоди у їх вихованні.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/6867/18 від 09 жовтня 2020 року, визначено спосіб спілкування батька ОСОБА_1 , діда ОСОБА_5 , баби ОСОБА_6 з сином, донькою (онуками) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З моменту звернення ОСОБА_2 до суду з позовною заявою щодо стягнення аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_1 щомісячно сплачує аліменти, заборгованість відсутність.

Так, відповідно до довідки від 24.05.2023 року за вих. № 56428808 виданої Приморським відділом державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відсутність заборгованості по аліментам, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа №495/642/18 від 04.05.2018 року Білгород-Дністровським судом Одеської області станом на 24.05.2023 відсутня. Відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Щодо позовних вимог позивача про припинення стягнення аліментів на утримання спільного сина.

Судом встановлено та сторонами по справі не заперечувалось, що після закінчення даного навчального року спільний син сторін ОСОБА_3 який досягнув 14 років, виявив бажання проживати на постійній основі з батьком ОСОБА_1 та фактично проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

14.06.2023 року за вих.№346 Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області, видано довідку, в котрій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає без місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , буд. ба.

14.06.2023 року за вих.№347 Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області, видано довідку, в котрій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає без місця реєстрації разом зі своїм батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.05.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

У цій категорії спорів Верховний Суд зазначає, що існування судового рішення про стягнення аліментів з одного з батьків на користь іншого повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для стягнення аліментів з того із батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини.

Стягнення з одного з батьків аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати аліментів якщо виникла обставина у зв`язку з обставинами, що мають істотне значення.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

В даному випадку, оскільки спільна дитина сторін, син ОСОБА_3 проживає з позивачем, то існує необхідність припинення стягнення аліментів з нього.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що наявність виконання рішення суду про стягнення аліментів із Позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання сина ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає, що зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України є вагомою підставою для звільнення від сплати аліментів на утримання сина. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в дійсності відповідає найкращим інтересам дитини.

Відповідно до п.17Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), вбачається, що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Таким чином, враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не проживає з матір`ю на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а навпаки проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 .

Оскільки, спільний син ОСОБА_3 проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні, то змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 .

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право ОСОБА_1 шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 .

Таким чином, судом було встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 мешкає з позивачем та знаходиться на йому повному утриманні. Відповідач в свою чергу на користь позивача грошових коштів на утримання спільної дитини належним чином не надає, угоди добровільно сплати аліментів між ними не досягнуто. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але такий рівень позивачка одна не може забезпечити. Відповідачка являється матір`ю дитини, а отже зобов`язана забезпечити належний рівень життя дитині, є молодою особою, фізично здоровою.

Згідност.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.17постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України № 2037-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч.2 ст.182СКбули внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1,2ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про розмір аліментів,які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини,суд враховує обставини,інтереси сторін та потреби самої дитини.

З огляду на правові позиції п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

З урахуванням принципу співмірності, потреб дитини, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, матеріальне становище сторін, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, щост.180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 частково у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2023 року та до досягнення сином повноліття.

Згідно ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 .

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_8 посилається на те, на теперішній час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі її заробітної плати в розмірі 6700 гривень не вистачає на утримання сім`ї тобто її матеріальний стан погіршився. У зв`язку з вищезазначеним, ОСОБА_2 змушена звернутись до суду із даним позовом про збільшення розміру стягуваних з відповідача за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі № 495/642/18, аліментів та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є достатньою для забезпечення достатнього рівня життя дитини та встановлення рівності обов`язків обох батьків в утриманні спільної дитини. Відповідач по справі є дієздатною і працездатною особою, а отже має змогу та повинен забезпечувати спільну дитину, дотримуючись принципу рівності прав та обов`язків батьків визначених Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Разом з тим, під час вирішення спірного питання необхідно враховувати прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2023 рік в Україні встановлюються Законом «Про Державний бюджет на 2023 рік» за поданням Міністерства фінансів.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», держава гарантує мінімальний розмір аліментів 50% прожиткового мінімуму для дитини віку:

дітям до шести років 1136 грн.;

дітям віком від шести до 18 років 1416 грн.;

дітям віком від 18 до 23 років 1342 грн.

Водночас рекомендовані виплати у 2023 року на 100% підв`язані до прожиткового мінімуму. Їх призначають, якщо один із батьків, який сплачує аліменти, має достатній дохід:

на дитину до шести років 2272 грн.;

на дитину від шести до 18 років 2833 грн.;

на дитину від 18 до 23 років (якщо вона навчається на стаціонарі) 2684 грн.

Отже, законодавець встановив суму достатню для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини віком до 6 років 2272 грн., від 6 до 18 років у сумі 2833 грн.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про доходи № 2729 9626 6577 7715 виданої 15.09.2023 року дохід ОСОБА_1 за період з 01.03.2023 року по 31.08.2023 року склав 2760 гривень.

Таким чином, суд вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів зобов`язаний враховувати матеріальний стан особи з якої будуть стягуватися аліменти. В даному випадку ОСОБА_8 просить суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_9 в розмірі 3000 гривень щомісячно, разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 є пенсіонером, його дохід складається в основному лише з пенсії, яка складає 2760 гривень на місяць, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню. Так, суд вважає, що стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_9 в розмірі 2000 гривень, будуть відповідати інтерес як і дитини, так і платника аліментів.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)

Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, роз`яснення Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду України та Верховного Суду, застосовуючи Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи вказані обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», суд вважає, що позивачем не доведено належним чином те, що його матеріальне становище настільки погіршилось, що обов`язково тягне зменшення розміру аліментів.

Висновки суду

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що:

1) суд знає право;

2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін;

3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Вказаний висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5726/19.

Суд вважає, що аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_9 та з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 є таким, що узгоджується з вимогами сімейного законодавства та відповідає інтересам спільних дітей сторін у справі, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку обох дітей та гідного рівня його матеріального забезпечення.

Разом з тим, суд вважає, що враховуючи викладені обставини, а саме те, що ОСОБА_3 не проживає з матір`ю на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а навпаки проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 .

Оскільки, спільний син ОСОБА_3 проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні, то змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 .

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право ОСОБА_1 шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначених за рішенням (справа №495/642/18) Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року починаючи з 25.05.2023 року.

Припинити виконання рішення (справа № 495/642/18) Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 850,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.05.2023 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2023 року та до досягнення сином повноліття.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.О.Боярський