Провадження № 2/756/5207/23
30 листопада 2023 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря судового засідання Гасанової Л.Х., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,
Ухвалою суду від 23.10.2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін на 30.11.2023 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому позивач підтримує позовні вимоги та просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника, щодо заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`являвся, про день, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення повістки за адресою реєстрації, в матеріалах справи наявне рекомендоване про успішне вручення адресату від 26.10.2023 року з підписом, клопотань про розгляд справи без участі чи відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. На підставі ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи із такого.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі даної заявки - 15.02.2021 року товариством відповідачу був наданий кредит у розмірі 4 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом переказу на його платіжну карту, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею.
Відповідно до п. 1.3 договору позика надається строком на 30 днів.
Згідно з п. 3.3 Договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 Договору, позичальник сплачує плату за неправомірне користування кредитом 3,5 % від суми несвоєчасно поверненого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 Договору. Сторони домовились, що процентна ставка в цьому пункті Договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та здійснив перерахування на картковий рахунок відповідача грошових коштів.
В свою чергу, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав та суму кредиту не повернув.
Зазначений розрахунок стороною відповідача спростовано не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором.
Суд вважає, що стороною позивача доведено достатніми доказами те, що відповідач порушив зобов`язання, оскільки, не проводив платежі по погашенню кредиту та не повернув кредит у встановлений договором строк.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом.
З огляду на те, що на підставі зазначеного договору відбулась заміна кредитора ТОВ «ФК «Фінанс Інновація»» на ТОВ «ФК Ріальто», а тому зазначене товариство вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем були порушені умови користування кредитними коштами та не виконано зобов`язання щодо повернення суми кредиту і сплати процентів за користування коштами, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення суми заборгованості в примусовому порядку із відповідача на користь позивача, який на законних підставах набув право вимоги до відповідача за відповідним кредитним договором, є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.
В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн.
В частині стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 9000,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Руденко К.В. на підставі договору про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, довіреності та свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 132 від 30.06.2023 року та копії платіжної інструкції №623 від 04.07.2023 року, було встановлено, що на виконання умов зазначеного договору позивачем було сплачено кошти в сумі 90 000,00 грн.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд вважає, що витрати на правову допомогу у даній справі в розмірі 9000,00 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки, перевіряючи перелік виконаних робіт за договором, та опис змісту наданої адвокатом правової допомоги з матеріалами справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи.
Враховуючи викладене, та проаналізувавши надані докази на підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, їх обсяг, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому, перевіривши наявні у матеріалах справи докази на відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесену позивачем в рамках розгляду даного спору до 5000,00 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, понесених в рамках розгляду даного спору, в зв`язку із отриманням правової допомоги, - в сумі 5000,00 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат між сторонами, у стягнення решти суми витрат на правову допомогу слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 548, 549, 610, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, та ст.ст. 12, 81, 89, 133, 137, 141, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд, -
Позов ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Є.В. Діденко