ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/6233/21 Номер провадження 22-ц/814/222/23Головуючий у 1-й інстанції Жмуд Н.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2022 року, постановлене суддею Жмуд Н.М.

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року представник АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 17140,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк», який є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 11.07.2019 року та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 20.09.2021 складає 17140,32 грн., з яких заборгованість за кредитом 12884,50 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом 4255,82 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2022 року позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.07.2019 року станом на 20.09.2021 року у розмірі 17140 гривень 32 копійки.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачка свої зобов?язання за кредитним договором не виконала. Зазначено, що сторони обумовили всі умови кредитного договору, про що свідчить підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту, тому при вирішенні спору підлягає застосуванню правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 284/157/20-ц.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду оскаржила ОСОБА_1 , просила рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимогом, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розгляд справи відбувся без її участі. Вказала, що вона дійсно приєдналася до умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент Банк» для отримання кредиту «Розстрочка» № АВН0R995 на придбання мобільного телефону. Зазначила, що в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не зазначена сума кредиту, не зрозуміло з чого виникла вказана банком заборгованість, окрім того даний паспорт споживчого кредиту не містить її підпису.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Протоколом розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 13 червня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Кузнєцова О.Ю., судді: Карпушин Г.Л., Хіль Л.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05 липня 2022 року справу призначено до розгляду.

Від АТ «Акцент-Банк» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі помилково посилається на кредит «Розстрочка» укладений 11.07.2019, оскільки цього ж дня їй було відкрито поточний рахунок, на який встановлено кредитний ліміт і видано кредитну картку. Відповідачка була ознайомлена з умовами продукту «Кредитна карка», про що свідчить підписаний нею паспорт споживчого кредиту, тому предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.07.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та погодилася на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами кредитування та обслуговування, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

На підтвердження позовних вимог банк надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна Gold».

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.07.2019 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 20.09.2021 року вбачається, що розмір загальної заборгованості відповідача перед Банком становить 17140,32 грн., яка складається з: 12884,50 грн. - заборгованість за кредитом; 4255,82 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

На підставі викладеного місцевий суд прийшов до висновку про доведеність та обгрунтованість позовних вимог АТ «Акцент-Банк» та наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.07.2019.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодилася з умовами та правилами. Однак, з цієї анкети-заяви не вбачається суми бажаного та наданого кредитного ліміту, та отримання відповідачем кредитної картки, а, отже, застосування Умов та Правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг не дає можливості їх застосувати навіть при наявності підпису позичальника на анкеті-заяві.

Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, остання містить особисті дані та підпис позичальника, однак, не містить будь-яких даних про те, яку картку виявила бажання отримати відповідачка ОСОБА_1 , який кредитний ліміт просила встановити.

Подана до суду анкета-заява не містить підтверджень, що відповідачці ОСОБА_1 було надано кредитні кошти та видано кредитну картку. Тобто, позивач не надав доказів отримання відповідачем кредитних коштів. Розрахунок заборгованості, а також підпис ОСОБА_1 в анкеті-заяві не є доказом отримання відповідачкою кредитної картки та користування кредитними коштами.

У позовній заяві зазначено, що позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, визначеному договором. Проте анкета-заява не містить жодних даних щодо розміру кредиту, який надається відповідачу та розміру процентів за користування кредитом. Інших доказів на підтвердження розміру кредиту, який був визначений за домовленістю сторін, до позовної заяви не долучено, і відповідно, не обгрунтовно з чого виходив позивач обраховуючи розмір заборгованості за тілом кредиту та простроченими відсотками.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (11 липня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05 листопада 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент - Банк».

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Що стосується паспорту споживчого кредитування, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, який викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), на яку, як на підставу касаційного оскарження, посилався заявник, а також від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19).

Таким чином, висновок місцевого суду, що ОСОБА_1 підписавши паспорт споживчого кредиту була ознайомлена з умовами кредитування є помилковим.

До відзиву на апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» було долучено банківську виписку по картці/рахунку НОМЕР_1 за період з 11 липня 2019 року по 06.10.2022 року.

У той же час, відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

На момент подачі позовної заяви вказаний доказ був наявний у позивача, однак, він не подав його до суду першої інстанції. У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» не навів об`єктивних причин, які перешкодили подати йому зазначений доказ у встановлений законом строк.

Таким чином, підстави для прийняття наданої позивачем банківської виписки на стадії апеляційного розгляду відсутні.

Окрім того, АТ «Акцент-Банк» не надано доказів того, що саме ОСОБА_1 було видано кредитну картку/рахунок НОМЕР_1 . З наданої виписки вбачається, що вищевказаний картовий рахунок було видано на підставі угоди № SAMABWFC9 від 11.07.2019, проте предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.07.2019 року.

Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді всі умови кредитного договору.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Згідно із статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів, розміру таких кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити .

Доводи апеляційної скарги, щодо розгляду місцевим судом справи без участі ОСОБА_1 є необгрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, про поважність причини неявки до суду не повідомила, заяв, клопотань не надсилала, тому суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи скасування рішення районного суду та задоволення апеляційної скарги з АТ «Акцент Банк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3405 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 3405 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді : Г. Л. Карпушин

Л. М. Хіль