Справа № 510/1652/21
Провадження № 2/510/318/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 листопада 2023 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю секретаря - Березенко С.П.,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі будучи належним чином сповіщені в порядку ст. 128 ЦПК України, у призначені судові засідання не явились, про причини неявки суд не сповістили, заперечень, клопотання про розгляд справи без їх участі, до суду не надходило.

Позивач ОСОБА_1 та його представник на задоволенні позовних вимог наполягали, просили розглянути справу без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку із цими обставинами та керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про одруження між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ;, копія спадкової справи, відкрита після смерті ОСОБА_4 ; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.05.2022р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що у 10.03.2015р. між ним та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , була досягнута домовленість про купівлю-продаж транспортного засобу марки «ГАЗ» модель 21и, 1961 року виписку. Так, з 10.03.2015р. позивач почав користуватись ним, зробив ремонт автомобіля, несе витрати на його утримання тому, вважає, що є фактичним власником. Згодом виявилось, що відповідачі не оформили спадщину після померлого чоловіка та батька, до складу якої входив вищезазначений легковий автомобіль. Позивач неодноразово звертався до відповідачів із проханням переоформити відповідним чином автомобіль, але кожен раз відповідачі запевняли, що документи виготовлюються. Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Особисто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 запевнили, що усі питання вирішать та оформлять правочин.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу рухомого майна відповідачі (продавці) не мала на це право, оскільки на час фактичного укладання договору їм рухоме майно не належало, досі спадщину не оформили, що наразі унеможливлює укладання договору у нотаріальному порядку. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при фактичному укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам передані гроші, а позивачу об`єкт рухомості. Відповідачі жодного разу не висунули вимоги щодо повернення вказаного рухомого майна, у судові засідання за викликом не явились.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набув право власності на легковий автомобіль, в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт рухомості у відповідачів, який вони фактично не мали права відчужувати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на транспортний засіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388, ЦК України (2003 р.) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб легковий автомобіль марки «ГАЗ» модель 21и, 1961 року виписку, синього кольору, шасі № НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , легковий седан, об`єм двигуна 2445 куб.см.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.Д. Бошков