КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/610/23
УХВАЛА

30.11.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси (суддя Салтан Л.В.) перебуває цивільна справа №947/22767/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Згідно розпорядження керівника апарату Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 947/22767/22, провадження №2/947/610/23.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 19.04.2023 року було прийнято до розгляду цивільну справу №947/22767/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та призначено судове засідання на 31.05.2023 року.

У судове засідання 31.05.2023 року позивач не з`явився, однак 31.05.2023 року позивачем було надано до суду заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку із продовженням процесу укладення мирної угоди.

Представник відповідача у судове засідання 31.05.2023 року не з`явився, однак 31.05.2023 року на електронну адресу суду було надіслано заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку із наданням можливості вирішення спору мирним шляхом.

Судове засідання 31.05.2023 року було відкладено на 07.09.2023 року.

У судове засідання 07.09.2023 року позивач не з`явився, про причини відсутності суд не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання 07.09.2023 року не з`явився, однак 07.09.2023 року на електронну адресу суду було надіслано заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку із наданням можливості вирішення спору мирним шляхом.

Судове засідання 07.09.2023 року було відкладено на 18.10.2023 року.

У судове засідання 18.10.2023 року позивач та відповідач не з`явились, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили.

Судове засідання 18.10.2023 року було відкладено на 30.11.2023 року.

У судове засідання 30.11.2023 року позивач та відповідач не з`явились, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили.

При цьому, суд зазначає, що судові повістки на судові засідання 31.05.2023 року, 07.09.2023 року, 18.10.2023 року та 30.11.2023 року були надіслані на адресу позивача, зазначену нею у позовній заяві, однак були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що позивач про час та місце судових засідань повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 28.10.2022 року, тобто справа перебуває в провадженні суду вже більше року, при цьому, позивач не був присутній в усіх чотирьох судових засіданнях, про час та місце яких він був повідомлений належним чином.

Неприбуття у судові засідання належним чином повідомленого позивача та його представника розцінюється судом як намір затягування розгляду справи та свідчить про втрату інтересу позивача до справи.

При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що позивач не був присутній в усіх чотирьох судових засіданнях, про час та місце яких він був повідомлений належним чином, доказів поважності причин неприбуття у судові засідання не надано, суд дійшов висновку про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди - без розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Петренко В. С.