ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року м. Чернівці

Справа № 726/1387/22

Провадження №22-ц/822/650/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Собчук І.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2023 року, головуючий у І-й інстанції Проскурняк І.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку.

Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 21 лютого 2023 року у даній справі призначено судово будівельно технічну експертизу та провадження у справі зупинено.

08 травня 2023 на адресу Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов лист №70 від 03 травня 2023 року від судового експерта Юзвенко Р.М. про те, що вона прибула на місце знаходження об`єкту дослідження, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , для обстеження житлового будинку по виконанню судової експертизи, призначеної суддею Садгірського районного суду м.Чернівці, однак відповідачем ОСОБА_2 не було її допущено до об`єкту дослідження.

Складеним експертом СП «ЗУЕКЦ» Актом встановлено, що ОСОБА_2 та адвокат Задорожний С.Д. не з`явилися для надання доступу експерта до об`єкту дослідження, хоча були належним чином повідомлені про час проведення судової експертизи, двері у приміщення житлового будинку були зачинені.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету штраф у сумі 2 684,00 грн.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не надала експерту доступу до об`єкта дослідження, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила вимоги ч.1 ст.148 ЦПК України: не здійснила виконання процесуальних обов`язків, ухилилася від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, що призвело до невиконання експертом покладених на нього обов`язків по виконанню ухвали Садгірського районного суду м.Чернівці від 21 лютого 2023 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати.

Посилається на те, що ухвала є необґрунтованою та незаконною, оскільки будь-яких обов`язків, які б стосувались ОСОБА_2 (в тому числі обов`язок допустити експерта до вказаних в ухвалі приміщень) ухвалою суду від 21 лютого 2023 року про призначення експертизи покладено не було, крім того, відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як закріплено у статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 21 лютого 2023 року у даній справі призначено судово будівельно технічну експертизу, проведення якої доручено експертам СП «Західного Український експертно консультативний центр» (58001, м.Чернівці, вул.Головна, 119).

На вирішення експерта поставлено питання: який ступінь готовності житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; чи можна використовувати житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 за функціональним призначенням для проживання?

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 .

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку зупинено.

08 травня 2023 на адресу Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов лист №70 від 03 травня 2023 року від судового експерта Юзвенко Р.М. про те, що вона прибула на місце знаходження об`єкту дослідження для обстеження житлового будинку по виконанню судової експертизи, призначеної суддею Садгірського районного суду м.Чернівці, однак її не було допущено до об`єкту дослідження однією з сторін, тому експертиза залишається без виконання, а матеріали цивільної справи повертаються до суду.

Актом, який складений експертом СП «ЗУЕКЦ», встановлено, що ОСОБА_2 та адвокат Задорожний С.Д. не з`явилися для надання доступу експерта до об`єкту дослідження, двері у приміщення житлового будинку були зачинені. Сторона належним чином повідомлена про час проведення судової експертизи.

Статтею 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Виходячи із наведеної норми, заходи процесуального примусу застосовуються судом для досягнення певної мети.

Відповідно до статті 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень пункту 3 частини 1 статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зобов`язаний вживати заходи для запобігання зловживання процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасника судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України ).

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 06.09.2018, справа №552/2378/17).

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені статтею 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У постанові КЦС ВС від 03 червня 2020 року у справі № 318/89/18 зроблено висновок, що зловживання процесуальними правами - це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. (Постанова ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19 (провадження № 61-9218св21).

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Отже, коли особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, є зловживанням правом.

За таких обставин, поведінка відповідачки не може бути розцінена як добросовісна, оскільки ОСОБА_2 не надала експерту доступу до об`єкта дослідження, а саме житлового будинку за адресою; АДРЕСА_1 , а тому її поведінка, як відповідача, суперечать завданню цивільного судочинства та перешкоджає йому.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були проведені без затримок та були ефективними (справа «Шульга проти України», пункт 28, справа від 02 грудня 2010 року) і запобігали неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі і це є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», пункт 24, рішення від 20 січня 2011 року).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Смірнова проти України» рішення від 08 листопада 2005 року, справа «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. Fгапсе, рішення від 27 квітня 2000 року). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (справа «Красношапка проти України» рішення від 30 листопада 2006 року).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до відповідача заходів процесуального примусу та накладання на нього штрафу у розмірі 2 684 грн, що відповідає характеру правопорушення та запобігає подальшому зловживанню процесуальними правами учасниками справи, а тому є пропорційним.

В апеляційній скарзі заявник вказує про неналежне повідомлення його про розгляд справи.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Частиною п`ятою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції, порушенням права на справедливий суд та вимог статей 128-130, 223, 372 ЦПК України.

Відповідно до протоколу судового засідання від 24 травня 2023 року розгляд справи судом першої інстанції було відкладено на 15 червня 2023 року.

15 червня 2023 року судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу, проте в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи.

Отже, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, постановив оскаржувану ухвалу без належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце її розгляду, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача в дохід державного бюджету штрафу у розмірі 2 684 грн.

Керуючись статтями 143, 144, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в дохід державного бюджету штраф у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна