КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 754/118/23

номер провадження №22-ц/824/12127/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - Юхименка Юрія Юрійовича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року /суддя Сенюта В.О./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до ОСОБА_1 з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 59 061, 30 грн.: 19 899, 90 грн. - заборгованість по кредиту; 39 161, 40 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, витрат на правничу допомогу та вирішити питання щодо судового збору.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто 19 899, 90 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. та судовий збір у розмірі 2 481 грн. /а.с. 126-135/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідно до п. 1.4. Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року "Борг" - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за Кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим Договором зобов`язальної сили. Вказував, що з моменту підписання договору факторингу позивач (скаржник) не нараховував та не нараховує відсотки (штрафи, пеню) за кредитним договором №883002066 від 25.12.2019 року. Звертав увагу, що суд першої інстанції не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, ухвалюючи рішення у справі фактично ухилився від вирішення спору по суті, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості по несплаченим відсоткам в розмірі 39161,40 грн. з підстав недоведеності.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказувала, що договір, графік розрахунків, який є додатком № 1 до договору, не містять підписів позичальника ОСОБА_1 , а саме одноразового ідентифікатора, як це передбачено договором, що не дає підстав вважати, що відповідач був ознайомлений саме із цими умовами договору, копії яких долучено позивачем до позовної заяви. За таких обставин, відповідач вважає, що позивачем не доведено факт виникнення зобов`язань між позивачем та відповідачем. Відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що сума позики або кредиту була зарахована на банківський рахунок саме ОСОБА_1 . Також зазначає, що позивач не довів факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс». Відповідач також вважає, що він звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню, оскільки допустив прострочення у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19 та запровадження в Україні військового стану. Разом з тим, з наданої виписки з особового рахунку за кредитним договором №883002066 щодо ОСОБА_1 неможливо встановити, за які саме порушення договірних зобов`язань позивачем нараховано пеню та штрафи в сумі 39161,40 грн., механізм та період нарахування цих штрафних санкцій, ураховуючи також і ті обставини, що пеня і штрафи майже у два рази перевищують розмір заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом. Отже, сторона відповідача вважає, що за відсутності розрахунку заборгованості за пенею і штрафами, порядку, механізму та строку нарахування цих штрафних санкцій суд повинен відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі на підставі наступного.

Судом встановлено, що 25.12.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 883002066 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, останній отримав кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн. зі строком надання позики 20 днів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,46 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного п. 1.3 цього Договору. /а.с. 11-13/

Додатковою угодою від 31.12.2019 року сторони погодили графік розрахунків, термін платежів 14.01.2020 року, до сплати 17617,80 грн., що складається з загальної суми кредиту 16500,00 грн. та нарахованих процентів 1117,80 грн. /а.с. 14/

Згідно Додаткової угоди до Договору № 883002066 від 25.12.2019 року сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором №883002066 від 25.12.2019 року на 29 днів. Починаючи з 14.01.2020 року Позичальник сплачує за користування кредитом 1,52 відсотків в день від суми Кредиту згідно даної Додаткової угоди. /а.с. 21/

Згідно Додаткової угоди від 23.01.2020 року до Договору №883002066 від 25.12.2019 року, сторони домовились збільшити суму Кредиту на суму 1200,00 грн. з 23.01.2020 року на строк дії Договору №883002066 від 25.12.2019 року на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит та сплатити проценти за користування Кредитом на умовах Договору. Сторони домовились викласти Графік розрахунків (Додаток №1 до Договору) в новій редакції (Додаток №1 до цієї Додаткової угоди) та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми Кредиту, збільшеної на суму, зазначену п. 1 Додаткової угоди. /а.с.15-16/

Відповідно до Додаткової угоди від 25.01.2020 року до Договору №883002066 від 25.12.2019 року домовились збільшити суму Кредиту на суму 1000,00 грн. з 25.01.2020 року на строк дії Договору №883002066 від 25.12.2019 року на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит та сплатити проценти за користування Кредитом на умовах Договору. Сторони домовились викласти Графік розрахунків (Додаток №1 до Договору) в новій редакції (Додаток №1 до цієї Додаткової угоди) та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми Кредиту, збільшеної на суму, зазначену п. 1 Додаткової угоди./а.с. 17-18/

Положенням додаткової угоди від 06.02.2020 року до Договору №883002066 від 25.12.2019 року сторони домовились збільшити суму Кредиту на суму 1200, 00 грн. з 06.02.2020 року на строк дії Договору № 883002066 від 25.12.2019 року на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит та сплатити проценти за користування Кредитом на умовах Договору. Сторони домовились викласти Графік розрахунків (Додаток №1 до Договору) в новій редакції (Додаток №1 до цієї Додаткової угоди) та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми Кредиту, збільшеної на суму, зазначену п. 1 Додаткової угоди. /а.с. 19-20/

Відповідно до додатку № 1 до Договору №883002066 від 25.12.2019 року сторони домовились про те, що термін платежу 06.02.2020 року, загальна сума 19899 грн. /а.с. 20/

28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого, до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором №883002066 від 25.12.2019 року. /а.с. 45/

В свою чергу, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №883002066 від 25.12.2019 року на підставі укладеного між позивачем та ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року. /а.с. 50/

Згідно реєстру прав вимоги №3 від 29.01.2021 року до ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором №883002066 від 25.12.2019 року на загальну суму 59061,30 грн. /а.с. 58/

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Законом України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Врахувавши, що відповідачем порушено умови договору та додаткових угоди в частині повернення грошових коштів, в порядку ст.1051 ЦК України, відповідачем договір не оскаржений, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем правомірно пред`явлено вимогу до відповідача про стягнення основної суми боргу за договором позики у розмірі 19899,90 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Зазначивши про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» є обґрунтованими та доведеними у частині заборгованості за кредитом, суд першої інстанції не з`ясував належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ «Таліон Плюс», а до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», та чи існували ці права на момент їх переходу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладений 25.12.2019 року. /а.с. 11/

Натомість Договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018 року. /а.с. 45/

Таким чином, на момент укладення договору факторингу ще не виникли зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , а відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року.

Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05.08.2020 року і позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», /а.с. 50/ яке за вищенаведених обставин є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 25.12.2019 року між ним та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Вищенаведеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки, залишивши їх поза увагою, внаслідок чого ухвалив помилкове рішення про задоволення позову у частині стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Водночас, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки колегією суддів на стадії апеляційного розгляду було встановлено, що у справі фактично неналежний позивач, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - Юхименка Юрія Юрійовича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року - скасувати, постановивши нове.

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: