ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року

м. Черкаси

справа № 707/2439/23 провадження № 22-ц/821/1866/23 категорія 302090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

секретар: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» про розірвання договору оренди землі з зобов`язанням повернути земельну ділянку.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

02 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку власнику.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 1,1038 га з кадастровим номером :03:002:0675, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області за межами населеного пункту.

Дана земельна ділянка передана в оренду відповідачу за договором оренди землі № 376 від 09 вересня 2020 року строком на 15 років.

Відповідно до п. 9 договорів оренди землі передбачено, що щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або на аналогічну суму натуральній шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконання робіт).

Відповідно до п. 11 договорів, орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року.

Всупереч положенням договорів, орендну плату за 2021 та 2022 роки відповідачем в строки та в порядку передбаченому умовами Договору не сплачено.

Відповідно до п. 38 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

У своєму позові ОСОБА_1 посилається на норми ст. 1, ст. 13, ст. 21, ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», положення ст. 96, ст. 141 Земельного Кодексу України та Постанову Верховного Суду від 07 грудня 2020 року по справі № 479/210/12, згідно якої «…вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором грошові кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа».

Також позивач наводить висновок Постанови Верховного Суду від 04 листопада 2022 року по справі № 131/891/19, згідно якого «…неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Про неналежне виконання умов Договору свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків. Вказані відомості не містять інформації про отримання позивачем доходу від відповідача за надання земельної ділянки в оренду у 2021 та у 2022 році.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просила суд:

розірвати договір оренди землі № 376 від 09 вересня 2020 року, який укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Грін Ленд Індастрі»;

зобов`язати ТОВ «Грін Ленд Індастрі» повернути земельну ділянку загальною площею 1,1038 га, кадастровий номер :03:002:0675, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області власнику ОСОБА_1 , із користування ТОВ «Грін Ленд Індастрі»;

стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сама лише затримка виплати орендної плати, про яку зазначає позивач, не є підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку.

Пропущення орендарем строку сплати орендної плати не позбавило орендодавця значною мірою на те, на що він розраховував при укладенні договору.

Крім того, суд зазначив, що сторони не визначили можливість розірвання договору оренди землі орендодавцем в односторонньому порядку з підстав невнесення орендної плати орендарем у строки, визначені договором, а лише встановили штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язання, шляхом сплати пені, і фактично допускали, що несвоєчасна сплата орендної плати не буде істотним порушенням умов договору оренди землі, і як наслідок не стане підставою для його розірвання.

Зважаючи на те, що несвоєчасна сплата орендної плати орендарем на користь орендодавця не є істотним порушенням умов договору і самими умовами договору не передбачено його розірвання з даних підстав, позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими і не підлягають до задоволення.

Оскільки вимога про повернення земельних ділянок орендодавцю є похідною від основної, остання також на думку суду не підлягає до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила вказане рішення в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2023 року та прийняти нову постанову, якою її позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд під час розгляду справи встановив очевидну наявність несвоєчасної сплати орендної плати, однак дійшов помилкового висновку, що таке порушення не є істотним та не є підставою для розірвання договорів оренди землі.

Навіть часткове виконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання договору оренди, оскільки згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Крім того, зазначено, що суд в оскаржуваному рішенні ігнорує положення ст. 141 ЗК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» та помилково вказує, що сторони не визначили можливість розірвання договорів оренди з підстав невнесення орендної плати у строки, визначені договорами, а лише встановили штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язання, шляхом сплати пені, а тому допускали, що несвоєчасна сплата орендної плати не буде істотним порушенням умов договорів землі, і як наслідок, не стане підставою для їхнього розірвання.

ОСОБА_1 вважає, що наявність чи відсутність в договорі положення щодо штрафних санкцій за систематичну несплату орендної плати не звільняє орендаря від настання відповідальності у випадку такого порушення.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ТОВ «Грін Ленд Індастрі» зазначено, що позивач окрім власних тверджень і посилань на норми законодавства України, що регулюють відносини оренди землі в Україні, не надав до суду першої інстанції жодних належних і допустимих доказів невиплати з боку відповідача на його користь орендної плати, не надав доказів систематичної невиплати орендної плати, не надав доказів існування заборгованості з орендної плати, не зазначив періоди, за які існує заборгованість з орендної плати, не надав доказів, що саме з вини відповідача, а не з його не виплачується орендна плата.

Відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 липня 2023 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що розташована на території Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, загальною площею 1,1038 га, кадастровий номер :03:002:0675, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності зареєстровано 07 грудня 2017 року.

09 вересня 2020 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Грін Ленд Індастрі» укладено договір оренди землі № 376. Предметом договору визначено земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером :03:002:0675, яка розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Згідно п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,1038 га сільськогосподарських угідь рілля, право власності на яку посвідчено державним актом ЧР 17-20-101т від 10 листопада 2002 року.

П. 8 Договору визначено, що договір укладено строком на 15 років.

Згідно п. 9 Договору, щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму натуральній шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконання робіт). Форма орендної плати визначається за взаємною згодою сторін. Орендодавець не менш ніж в тижневий строк, шляхом подачі письмової заяви або в інший доступний спосіб попереджає орендаря про бажану дату, форму і розмір проведення розрахунків по орендній платі та надає орендодавцю необхідну вихідну інформацію (номер банківського рахунку тощо). Орендар нараховує, утримує та сплачує до бюджету ПДФО та інші обов`язкові внески/платежі із суми орендної плати та всіх інших виплат, здійснених за цим Договором на користь орендодавця, використовуючи ставку податку в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Орендна плата виплачується за вирахуванням усіх належних податків та зборів.

Відповідно до п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахування індексів інфляції.

Орендна плата сплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня, або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року. Орендна плата за письмовою заявою орендодавця та згодою орендаря може бути виплачена орендодавцю у вигляді попередньої оплати наперед, у тому числі за весь строк оренди (п. 11 Договору).

Згідно п. 14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення, але в будь-якому випадку не більше 10 % річного розміру орендної плати. Орендар не несе відповідальності за прострочення виплати орендної плати у випадку, якщо таке прострочення виникло з вини орендодавця.

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, якщо інше не встановлено законом (п. 20 Договору).

Відповідно до п. 21 Договору об`єкт за договором оренди землі вважається повернений орендарем орендодавцю з моменту державної реєстрації припинення права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, якщо інше не встановлено законом.

п. 38 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п. 44 Договору, договір є укладеним в момент його підписання сторонами. Право оренди за цим договором підлягає державній реєстрації та виникає з моменту реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та діє до закінчення строку дії Договору.

Згідно відомості про орендну плату від 12 листопада 2022 року вбачається що ОСОБА_1 нараховано 207 грн. 65 коп., до видачі 3 500 грн. В графі «розписка про одержання» проставлено підпис ОСОБА_1 .

Згідно копії відомості про орендну плату за 16 лютого 2023 року вбачається що ОСОБА_1 нараховано 207 грн. 65 коп., відраховано виданий раніше аванс 3292,21 грн., до видачі 3 500 грн. В графі «розписка про одержання» проставлено підпис ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі»в редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності ,які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

За правилами ч. 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, орендодавець має право вимагати у орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 77 ЦПК України, визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 09 вересня 2020 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Грін Ленд Індастрі» укладено договір оренди землі № 376. Предметом договору визначено земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером :03:002:0675, яка розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Згідно п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,1038 га сільськогосподарських угідь рілля, право власності на яку посвідчено державним актом ЧР 17-20-101т від 10 листопада 2002 року.

П. 8 Договору визначено, що вони укладені строком на 15 років.

Згідно п. 9 Договору, щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму натуральній шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконання робіт). Форма орендної плати визначається за взаємною згодою сторін. Орендодавець не менш ніж в тижневий строк, шляхом подачі письмової заяви або в інший доступний спосіб попереджає орендаря про бажану дату, форму і розмір проведення розрахунків по орендній платі та надає орендодавцю необхідну вихідну інформацію (номер банківського рахунку тощо). Орендар нараховує, утримує та сплачує до бюджету ПДФО та інші обов`язкові внески/платежі із суми орендної плати та всіх інших виплат, здійснених за цим Договором на користь орендодавця, використовуючи ставку податку в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Орендна плата виплачується за вирахуванням усіх належних податків та зборів.

Згідно п. 14 Договорів у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення, але в будь-якому випадку не більше 10 % річного розміру орендної плати. Орендар не несе відповідальності за прострочення виплати орендної плати у випадку, якщо таке прострочення виникло з вини орендодавця.

Об`єкт за договорами оренди землі вважаються переданими орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, якщо інше не встановлено законом (п. 20 Договору).

Відповідно до п. 21 Договорів об`єкти за договорами оренди землі вважаються повернені орендарем орендодавцю з моменту державної реєстрації припинення права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, якщо інше не встановлено законом.

п. 38 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п. 44 Договору, договір є укладеним в момент його підписання сторонами. Право оренди за цим договором підлягає державній реєстрації та виникає з моменту реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та діє до закінчення строку дії Договору.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 липня 2023 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що розташована на території Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, площею 1,1038 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:0675, право власності зареєстровано 07 грудня 2017 року.

Орендарем земельних ділянок є ТОВ «Грін Ленд Індастрі». Характеристика іншого речового права щорічна орендна плата виплачується у грошовій формі в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічній сумі натуральній шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконання робіт).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що договором оренди землі визначено форми орендної плати, яка повинна вноситься орендарем щорічно з 01 серпня по 31 грудня, або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року. Згідно копії відомості про орендну плату за 16 лютого 2023 року вбачається що ОСОБА_1 нараховано 207,65 грн., відраховано виданий раніше аванс 3 292,35 грн., до видачі 3 500 грн. В графі «розписка про одержання» проставлено підпис ОСОБА_1 .

Згідно відомості про орендну плату від 12 листопада 2022 року вбачається що ОСОБА_1 нараховано 207 грн. 65 коп., до видачі 3 500 грн. В графі «розписка про одержання» проставлено підпис ОСОБА_1 .

Суд вбачав в діях орендаря порушення строку сплати орендної плати як за 2021 рік так і за 2022 рік. Однак, якщо договором оренди землі передбачена сплата орендної плати щорічно до 31 грудня, то систематичною може бути визнана несплата протягом 2 і більше років. Якщо ж має місце лише затримка виплати орендної плати - це не є підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку. Оскільки вимога про повернення земельної ділянки орендодавцю є похідною від основної, остання також не підлягає до задоволення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є вимоги про дострокове розірвання договорів оренди, у зв?язку з істотним порушенням їх умов, а саме систематичною несплатою орендної плати, а також повернення земельних ділянок.

За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами у відповідності до статті 629 ЦК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов?язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов?язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов?язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

За правилами ч. 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об?єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, орендодавець має право вимагати у орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі, і несплату орендної плати.

Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18), від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17.

Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 479/210/21 дійшов до висновку, що систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати, передбаченої договором, є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання такого договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Як вбачається безпосередньо з матеріалів позовної заяви, в обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» орендну плату за 2021 та 2022 роки в строки та в порядку, передбаченому умовами договору, не сплачено. Це свідчить про систематичність неналежного виконання умов договору оренди та є підставою для розірвання договору оренди.

Крім цього, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що вона як сторона правочину очікувала, що інша сторона буде належним чином виконувати зобов`язання, взяті за умовами договору.

Позивач, підписуючи договори оренди землі очікувала отримувати кошти саме в період, погоджений в договорах, де чітко зазначено (п. 11) з 01 серпня по 31 грудня, а не в будь-який інший на розсуд відповідача термін. Сторонами жодним чином не погоджувався інший ніж передбачено договорами строк.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відомості про виплату орендної плати за 2021 та 2022 роки відповідач сплатив позивачу орендну плату за 2021 рік 12 листопада 2022 року (тобто з порушення строків на 316 календарних днів), а орендну плату за 2022 рік 16 лютого 2023 року (тобто з порушенням строків на 47 календарних днів).

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідно до правового висновку Верховного Суду від 04 листопада 2022 року у справі № 131/891/19, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки позивач ОСОБА_1 обгрунтовувала позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги тим, що відповідачем у порушення умов договорів невчасно сплачувалась орендна плата за 2021 рік та за 2022 рік, то відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про відсутність систематичної затримки зі сплати орендної плати.

Разом з тим, відповідач вказані доводи не спростував, а навпаки, надав на підтвердження систематичної затримки з виплати орендної плати відомості про виплату орендної плати за 12 листопада 2022 року та 16 лютого 2023 року, підтвердивши порушення строків виплати позивачу орендної плати, передбачених п. 11 договорів оренди землі.

В даному випадку всі ризики неналежного виконання умов договору покладаються на орендаря.

Посилання ТОВ «Грін Ленд Індастрі» на ту обставину, що затримка із виплатою орендної плати сталася з підстав повномасштабного вторгнення російських військ на територію України не може бути підставою для визнання обґрунтованих доводів про несвоєчасну виплату орендної плати, оскільки в даному випадку (враховуючи, що всі ризики щодо недобросовісного виконання умов договору оренди покладаються на орендаря), оскільки саме відповідач мав би звернутися до позивача з пропозицією про внесення змін в пункти договору оренди щодо строків виплати орендної плати, однак відповідач не надав суду доказів про своє звернення до позивача з такою пропозицією. При цьому, суд, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову врахував лише доводи відповідача в цій частині та безпідставно не взяв до уваги посилання позивача про те, що згідно з повномасштабним вторгненням російських військ на територію України його фінансове становище також похитнулося внаслідок різкого підвищення цін і його права внаслідок несвоєчасного отримання орендної плати були порушені, оскільки він не отримав своєчасно того, на що розраховував при укладенні договорів та був позбавлений права розпорядитися відповідними коштами (орендною платою) вчасно.

Згідно з пунктом 14 договорів у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення, але, в будь-якому випадку, не більше 10 % річного розміру орендної плати. Орендар не несе відповідальності за прострочення виплати орендної плати у випадку, якщо таке прострочення виникло з вини орендодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, орендодавець не вжив ніяких заходів щодо сплати пені, як компенсації за несвоєчасну виплату на користь позивача за прострочення сплати орендної плати за 2021 рік на 316 днів та за 2022 рік на 47 днів.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

За наслідками розгляду справи судом апеляційної інстанції було достовірно встановлено, що позивач розраховував отримувати орендну плату щорічно у строк встановлений в договорах оренди землі (п. 11), проте відповідач сплатив орендну плату із порушенням строку, при цьому орендні відносини між сторонами тривають лише з 2020 року. В зв`язку з цим позивач не може очікувати, що в подальшому відповідач належно виконуватиме обов`язки за умовами договорів.

Систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати є істотним порушенням умов договору оренди землі та є підставою для розірвання такого договору, оскільки значною мірою позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором грошові кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічна думка висвітлена в постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року за наслідками розгляду справи № 479/210/21 (номер провадження 61-8008ск22).

Крім того, як зазначено вище в постанові апеляційного суду, відповідно до позиції Верховного Суду від 04 листопада 2022 року у справі № 131/891/19 часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість вподальшому.

Враховуючи вище викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для справи, а саме: систематичну затримку відповідачем виплати орендної плати за 2021 рік та за 2022 рік, яка призвела до істотного негативного впливу на інтереси позивача, позбавивши його законних сподівань отримати очікуване в строки та на умовах укладених договорів оренди земельних ділянок, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору та безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності відмови у задоволенні позовних вимог, а тому приймаються до уваги та підлягають частковому задоволенню колегією суддів апеляційного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, у позовній заяві позивач вказує, що між нею та адвокатом був підписаний договір про надання правової допомоги та сторони погодили фіксовану суму гонорару в розмірі 5 000 грн. Просила стягнути з відповідача на його користь вказані судові витрати на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано на підтвердження вищевказаних тверджень доказів укладення між ним та адвокатом договору про надання правничої допомоги, ордеру, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги відповідно до ст.ст. 62, 137 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, апеляційний суд, задовольнивши вимоги позивача та ухваливши нове судове рішення, змінює розподіл судових витрат, вважає, що з відповідача ТОВ «Грін Ленд Індастрі» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору, сплаченого в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 5 368 грн. (2 147,20 + 3 220,80).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, з врахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що обгрунтування вимог апеляційної скарги є доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового висновку суду про чатскове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі № 376 від 09 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі».

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» повернути земельну ділянку загальною площею 1,1038 га, кадастровий номер :03:002:0675, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, власнику ОСОБА_1 із користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 5 368 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2023 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко