У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у забезпеченні позову

06 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Митрофанової А.О., при секретарі Костюк В.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Ічнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Ічнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини та зобов`язання вчинити дії.

Представником позивача подано заяву, відповідно до якої просила забезпечити позов шляхом заборони Міністерству оборони України та відповідним його підрозділам вчиняти дії, які направлені на прийняття будь яких рішень щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 , як колишній дружині загиблого ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітньої доньки ОСОБА_5 до прийняття рішення по справі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.11.2023 року для розгляду зазначеної заяви визначено головуючого суддю Митрофанову А.О. Фактично отримано заяву суддею 13.11.2023 року.

З матеріалів заяви вбачається, що позивач оспорює право відповідача ОСОБА_3 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 , на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 сина - військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначено в позові, згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті І цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до абз. 29 п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року за №154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань оформлюють документи для призначення та виплати Міноборони одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на збори чи для проходження служби у військовому резерві.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_3 записала без відома батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина позивача ОСОБА_4 , без його відома. Відповідач ОСОБА_3 , як колишня дружина загиблого, яка є законним представником неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , звернулась до Київського міського територіального центру з заявою на виплату одноразової грошової допомоги. 26 липня 2023 року Київський міський територіальний центр через Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України направив висновок та комплект документів на Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, якою здійснюються вивчення документів та приймаються рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги. Документи про призначення одноразової грошової допомоги знаходяться на розгляді Комісії.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що її загиблий син ОСОБА_4 не може бути батьком ОСОБА_5 , оскільки запис у свідоцтві про народження останньої був внесений без його відома, лише на підставі актового запису про шлюб з відповідачем ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_2 вважає, що існує реальна імовірність того, що Комісія може прийняти хибне рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги особам, які не є членами родини загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 і які не мають права наа таке призначення та отримання грошової допомоги.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 звернулась із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги та може отримати виплату, що в подальшому може істотно ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позову та призвести до необхідності ініціювання позивачем нових позовів з метою захисту своїх прав, до відповідача.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що заявник в межах забезпечення позову фактично просить вирішити питання про заборону призначення, нарахування та виплату ОСОБА_3 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина військовослужбовця ОСОБА_4 , що по своїй суті є задоволення заявлених позовних вимог.

Окрім того, суд зазначає, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 зазначив, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд доходить висновку, що заявник не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову та того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може в подальшому призвести до ускладнення виконання рішення суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 157, 260, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя А.О. Митрофанова