ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2854/23 Номер провадження 22-ц/814/4535/23Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.

секретар: Андрейко Я.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Циганкової Ілони Ігорівни

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 липня 2023 року, постановлене суддею Предоляк О.С.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ректор Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняк Михайло Васильович про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05 квітня 2023 року по 04 травня 2023 року у сумі 26598 грн., а в подальшому до дня поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування наказів № 96-2 від 31.03.2023 року, № 38-К від 04.04.2023 року, відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 2015 року працює за контрактом на посаді директора відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського». Наказом ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського № 96-2 від 31.03.2023 року, з уточненнями щодо дати звільнення наказом № 38-К від 04.04.2023 року її звільнено за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, так як до неї раніше застосовували заходи дисциплінарного стягнення (п. 3 ч. 1 статті 40 КЗпП України).

Звільнення вважає незаконним, оскільки не враховано приписи ст. 149 КЗпП, ступінь тяжкості вчиненого проступку, те, що шкода не заподіяна, а також її бездоганну сумлінну працю на посаді.

Наголошує, що займає виборну посаду та звільнення відбулось всупереч ч. 3 ст 147-1 КЗпП за відсутності рішення органу, який її обрав. Копія наказу про звільнення їй не вручена, звільнення відбулось в період тимчасової непрацездатності. Окремо ініційовані судові провадження з оскарження наказів про оголошення догани.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ректор Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняк Михайло Васильович про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у діях відповідача відсутні порушення трудового законодавства, які могли б бути визнані судом істотними та такими, що обумовлюють відновлення порушеного права позивача, відтак звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог КЗпП України, доказів протилежного суду не надано.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Циганкова Ілона Ігорівна, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що застосування до неї заходів дисциплінарного стягнення відбулися з порушення законодавства про працю, тому її звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним.

Окрім того, судом не враховано вимоги ст. 147-1 ч. 3 КЗпП України та факт її звільнення в період тимчасової непрацездатності.

Від Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просило рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на посаді директора відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського згідно наказу № 93-2 від 09.02.2004, що підтверджується копією трудової книжки позивача (т. 1, а.с. 136).

Наказом від 06.07.2015 № 385-2 «Про призначення директора коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» ОСОБА_1 призначена за контрактом на посаду директора коледжу з 25 червня 2015 по 25 червня 2020 року, як обрана за конкурсом (т. 1, а.с. 108).

У зв`язку з неможливістю проведення конкурсу в період карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, наказом від 24.06.2020 № 111-1 «Про продовження строку контракту директора коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» ОСОБА_1 продовжено строк роботи на посаді директора коледжу з 26 червня 2020 року до проведення конкурсу в установленому законодавством порядку. 24.06.2020 укладена угода про зміну умов контракту (т. 1, а.с. 109).

З наказу ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняка М.В. від 31.03.2023 № 96-2 вбачається, що ОСОБА_1 порушила Статут університету, свої трудові обов`язки, які визначені п. 5.7 Положення про ректорат, затвердженого наказом ректора від 31.12.2021 № 255-1, а саме: перестала відвідувати засідання ректорату без поважних причин, не попереджаючи адміністрацію університету про неможливість своєї участі в засіданнях (була відсутня на засіданнях ректорату 14.02.2023 та 07.03.2023).

Враховуючи систематичність порушень трудових обов`язків, вищевказаним наказом звільнено ОСОБА_1 , директора ВСП ФК КрНУ в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацезданості на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, так як до неї раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення (т. 1, а.с. 126).

04.04.2023 заступником директора з навчальної роботи відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» Романом Левченко виданий наказ № 38-к «Про особовий склад», яким визначено останній робочий день і день звільнення позивача 04.04.2023 (т. 1, а.с. 127).

Згідно акту від 04.04.2023 ОСОБА_1 була відсутня, у телефонній розмові відмовилась повертатись на робоче місце, що унеможливило ознайомити її з наказом ректора від 31.03.2023 № 96-2 (т. 1, а.с. 203).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Подібні за змістом висновки, викладено у постановах Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 740/4649/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 757/62971/19-ц, від 20 січня 2020 року у справі № 466/150/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 345/472/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 760/4126/18.

У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 219/2474/19 (провадження № 61-10005св20) зроблено висновки про те, що під порушенням трудової дисципліни потрібно розуміти винне, протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Отже, догана є заходом дисциплінарного стягнення за вчинений працівником дисциплінарний проступок (порушення трудової дисципліни чи правил внутрішнього трудового розпорядку). Підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником протиправного, винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Дисциплінарним проступком є винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Водночас саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне обґрунтування, тобто орган, правомочний застосовувати дисциплінарні стягнення, повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 161/6283/16-ц Верховний Суд зробив висновок про те, що суд, вирішуючи спір, повинен з`ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов`язків позивачем передувало його звільненню. При системному аналізі трудового законодавства потрібно дійти висновку, що порушення трудової дисципліни вважається систематичним, якщо працівник, який мав дисциплінарне або громадське стягнення за порушення трудової дисципліни (яке з нього не зняте або не втратило юридичного значення зі спливом часу), порушив її знову. Вирішуючи такий спір, суд повинен перевірити законність попередніх стягнень, оскільки тільки правомірно накладені стягнення можуть ураховуватися і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Тому для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібне існування факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) вчинення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків їх не знято і не погашено.

У справі, що переглядається, суд встановив, що підставою звільнення позивача є систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, порушення Статуту університету, своїх трудових обов`язків, які визначені п. 5.7 Положення про ректорат, затвердженого наказом ректора від 31.12.2021 № 255-1, а саме: перестала відвідувати засідання ректорату без поважних причин, не попереджаючи адміністрацію університету про неможливість своєї участі в засіданнях (була відсутня на засіданнях ректорату 14.02.2023 та 07.03.2023) до позивача були застосовані дисциплінарні стягнення у виді догани та звільнення на підставі наказів № 315-2 від 12.09.2022, № 477-2 від 20.12.2022, № 56-2 від 24.02.2023 та № 96-2 від 31.03.2023.

За пунктом 5.7 Положення про ректорат Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, затвердженого наказом ректора КрНУ від 31 грудня 2021 року за № 255-1 (т. 1, а.с. 208-209) у разі відсутності на засіданні ректорату без поважних причин члена ректорату до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

До матеріалів справи долучений явочний лист членів Вченої ради Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського (т. 1 а.с. 204-207) щодо відсутності члена Вченої ради Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського ОСОБА_1 на засіданнях 14 лютого 2023 року та 07 березня 2023 року.

09 березня 2023 року ОСОБА_1 надала пояснювальну записку ректору ОСОБА_2 щодо відсутності на засіданні ректорату і Вченої ради в якій повідомила, що засідання відбувалося в укритті корпусу № 2, яке не пристосовано для тривалого перебуваня. Делегувала на засідання ОСОБА_3 . Повідомила, що з липня 2022 року вважає, що відбувається систематичне цькування, її, як директора, з боку проректора ОСОБА_4 (т. 2, а.с. 61).

Щодо можливості делегування іншої особи на засідання Вченої ради, то відповідно до п. 5.5.2 Розділу 5.2 Статуту університету до складу ректорату входять за посадами: ректор, перший проректор, проректори, декани факультетів, директори інститутів, головний бухгалтер, голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників Університету, керівники структурних підрозділів, провідні фахівці Університету.

Вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд повинен перевірити законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця, входять до системи для звільнення (річний строк та інше). Отже, незалежно від того, чи оспорює позивач такі накази, які й не потрібно оспорювати заявленням окремої позовної вимоги, суд перевіряє законність таких наказів про оголошення доган, які передували звільненню за систему порушень.

До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 21 червня 2023 року у справі № 212/5018/20, провадження № 61-2744 св 23 та від 19 липня 2023 року у справі № 216/1431/19, провадження № 61-4942 св 23.

Наказом № 315-2 від 12 вересня 2022 року, ОСОБА_1 оголошено догану за перевищення повноважень, а саме за те, що затвердила штатний розпис Коледжу без попереднього погодження з керівництвом університету (порушено абз. 7 Довіреності від 06.07.2022 № 13-10/478), підписала накази з особового складу про прийняття на роботу, попередньо не погодивши їх письмово з керівництвом університету (порушено абз.8 Довіреності) (т. 1, а.с. 110).

Коледж відповідно до п. 1.15 Статуту Університету є відокремленим структурним підрозділом Університету без статусу юридичної особи.

Згідно статті 95 Цивільного кодексу України філією с відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філія не є юридичною особою. Вона наділяється майном юридичної особи, що її створила, і діє на підставі затвердженого нею положення. Керівник філії призначається юридичною особою і діє на підставі виданої нею довіреності.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року, з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців створений Єдиний державний реєстр, відомості з якого налаються відповідно до ст. 11 цього Закону зокрема у вигляді виписок.

У виписці з Єдиного державного реєстру про Коледж, яка видана державним реєстратором 28.06.2022 року міститься така інформація: Прізвище, ім`я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи на підставі довіреності, у тому числі підписувати договори та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, - керівник відокремленого підрозділу юридичної особи: ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 19).

Підпунктами 5-6 ч. 2 ст. 34 Закону України "Про фахову передвищу освіту" від 06.06.2019 встановлені, крім інших, права і обов`язки засновника (засновників) закладів фахової передвищої освіти, зокрема, здійснювати контроль за недопущенням привілеїв чи обмежень (дискримінації) за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, сімейного та майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; - здійснювати інші повноваження, передбачені законодавством та установчими документами закладу фахової передвищої освіти.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Положення про Коледж передбачено право засновника здійснювати контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу освіти; здійснювати контроль за дотриманням установчих документів закладу освіти.

Згідно п. 6 наказу ректора від 30.05.2022 № 78-1 ОСОБА_1 , повинна була надавати для контролю, аналізу та використання в роботі затверджені штатні розписи та зміни до них (планово-фінансовому відділу Університету) та копії наказів з особового складу про прийняття та звільнення працівників (відділу кадрів Університету).

Відповідно до довіреності від 06.07.2022 року № 13-10/478 позивач, як директор Коледжу уповноважена діяти від імені та в інтересах Коледжу, зокрема: формувати структуру, формувати і затверджувати штатний розпис Коледжу за попереднім письмовим погодженням з керівництвом Університету; - видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження, накази з особового складу про прийняття та звільнення працівників - за попереднім письмовим погодженням з керівництвом Університету. На виконання наказу ректора від 30.05.2022 № 78-1 позивач надала 31.08.2022 року копію штатного розпису Коледжу на 2022/2023 н.р. та копії наказів з особового складу про прийняття та звільнення працівників на яких вілсутне погодження з керівництвом Університету, як це передбачено довіреністю від 06.07.2022 року № 13-10/478 (т. 2, а.с. 18).

За приписами статті 250 ЦК України, представник за довіреністю зобов`язаний негайно повідомити особу, яку він представляє, про відмову від вчинення дій, які були визначені довіреністю.

Позивач, не повідомила відповідача про відмову від вчинення дій, які визначені наданою їй довіреністю. Крім того, зазначала, що вона діє як директор Коледжу на підставі цієї довіреності в господарських договорах та угодах, що підписувала. Невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, в даному випадку визначеному довіреностю, є порушенням трудової дисципліни, що є підставою для застосування до працівника дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивача з дотриманням вимог ст. 148 К3пП України 12.09.2022, що не перевищує місяця з дня його виявлення - 31.08.2022 та шести місяців з дня вчинення проступку -21.07.2022 - 30.08.2022.

Наказом ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського № 477-2 від 20.12.2022 року директору відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» ОСОБА_1 оголошено догану за невжиття заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, неповідомлення у встановлені Закону України «Про запобігання корупції» терміни ректора університету про наявність у неї потенційного/реального конфлікту інтересів, прийняття рішень і вчинення дій з надання педагогічного навантаження, продовження контракту, прийняття на роботу, виплати допомоги на оздоровлення, щорічних грошових винагород близьким до неї особам, невжиття заходів щодо врегулювання потенційного/реального конфлікту інтересів (т. 1, а.с. 113-114).

Відповідно до підпункту 2.4.24 пункту 2.4 розділу 2 Контракту від 25.06.2015 року, укладеного з ОСОБА_1 , як з директором коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського директор коледжу, вона зобов`язана забезпечити вжиття у межах своїх повноважень заходів до запобігання проявам корупційних правопорушень у коледжі.

Проте, ОСОБА_1 не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомила у встановлені Законом України «Про запобігання корупції» терміни ректора університету про наявність у неї потенційного/реального конфлікту інтересів, приймала рішення з надання педагогічного навантаження, продовження контракту, прийняття на роботу, виплати допомоги на оздоровлення, щорічних грошових винагород близьким особам, не вжила заходів щодо врегулювання потенційного/реального конфлікту інтересів.

При накладенні дисциплінарного стягнення у формі догани позивачу ОСОБА_1 , відповідачем дотриманні норми трудового законодавства, оскаржуваний наказ винесений уповноваженою особою, у позивача відібрані письмові пояснення, враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, а також її вина, як необхідна умова для накладення дисциплінарного стягнення. Не виконавши свої посадові обов`язки, позивач не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, врегулювання потенційного/реального конфлікту інтересів.

Наказом виконуючого обов`язки ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Никифорова В.В. № 56-2 від 24.02.2023 року директору відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (систематичне невиконання наказів ректора), а саме: відповідно до наказу ректора університету від 06 липня 2022 р. № 101-1 "Про контроль діяльності відокремлених структурних підрозділів Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського в умовах воєнного стану та післявоєнної відбудови держави" директори коледжів повинні (п.1): "Забезпечити онлайн участь (офлайн участь за необхідності) проректора з науково-педагогічної роботи та новітніх технологій в освіті (НПІНТ) та (за необхідності) інших працівників університету в адміністративних нарадах Коледжів". Починаючи з грудня 2022 р., директор ВСП "Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського" (далі - ВСП ФК КрНУ) ОСОБА_1 перестала повідомляти відповідного проректора про зазначені наради, які проводились декілька разів на тиждень.

Крім того, відповідно до п.3 цього ж наказу ректора директори коледжів повинні звітувати щомісяця у письмовому вигляді проректору з НПНТ ОСОБА_5 щодо основних результатів усіх напрямів діяльності коледжів із зазначенням невирішених проблемних питань. Термін виконання: перший вівторок місяця.

Цей пункт наказу ректора директор коледжу не виконувала жодного разу, незважаючи на неодноразові нагадування і попередження, 07.02.2023 (черговий термін надання звіту згідно з наказом) ОСОБА_1 знову не надала вказаний звіт.

Відповідно до наказу ректора від 23 грудня 2022 р. № 220-1 "Про виконання рішень вченої ради університету від 08 грудня 2022 року" директор коледжу ОСОБА_1 до 01.02.2023 р. повинна була (п.п. 5.4., 5.6.) упорядкувати ОПП і навчальні плани підготовки фахового молодшого бакалавра відповідно затверджених Стандартів ФПВО; ОП і навчальний план підготовки бакалавра відповідно до Стандарту вищої освіти зі спеціальності 131... Це не було виконано, і робота у цьому напрямі тільки починається, хоча неодноразово зазначалась важливість цього питання для подальшої успішної акредитації освітніх програм.

Внаслідок вищезазначених дій директором ВСП ФК КрНУ ОСОБА_1 порушено п.п. 2.4.4, п. 2.4.2 контракту від 25.06.2015, який визначає її обов`язок, як директора, виконувати накази і розпорядження ректора університету, рішень вченої ради університету.

Перевіряючи законність наказу про оголошення ОСОБА_1 догани суд першої інстанції правильно зазначив, що при накладенні дисциплінарного стягнення у формі догани позивачу ОСОБА_1 , відповідачем дотриманні норми трудового законодавства, наказ винесений уповноваженою особою з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, а також її вина, як необхідна умова для накладення дисциплінарного стягнення.

Таким чином, неодноразове застосування роботодавцем дисциплінарного стягнення у виді догани не дало позитивного результату і позивач знову вчинила дисциплінарний проступок.

Враховуючи вищевказані обставини справ, колегія суддів приходить до висновку, що момент видання оспорюваного наказу про звільнення існувало систематичне невиконання позивачем без поважних причин трудових обов`язків.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем вимог ч. 3 ст. 147 КЗпП України колегія судідв відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 147-1 Кодекса Законів про працю України працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

З матеріалів справи вбачається, наказом від 06.07.2015 № 385-2 «Про призначення директора коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» ОСОБА_1 призначена за контрактом на посаду директора коледжу з 25 червня 2015 по 25 червня 2020 року, як обрана за конкурсом.

Постановою КМУ від 17 червня 2020 року № 500 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 дія встановленого на всій території України карантину з 12 березня 2020 року була продовжена до 31 липня 2020 року, постановою КМУ № 641 від 22 липня 2020 року до 31 серпня 2020 року, постановою КМУ від 26 серпня 2020 року до 31 жовтня 2020 року, постановою КМУ від 13 жовтня 2020 року до 31 грудня 2020 року, яка неодноразово продовжувалась.

23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до ректора КрНу з заявою про продовження терміну дії контракту директора до обрання за конкурсом (т. 1, а.с. 213).

У зв`язку з неможливістю проведення конкурсу в період карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, наказом від 24.06.2020 № 111-1 «Про продовження строку контракту директора Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» позивачу продовжено строк роботи на посаді директора коледжу з 26 червня 2020 до проведення конкурсу в установленому законодавством порядку.

Внаслідок цього укладена угода від 24.06.2020 про зміну умов контракту (т. 1, а.с. 214-215).

Таким чином, в період з 26.06.2020 до моменту звільнення 04.04.2023, з ОСОБА_1 продовжено контракт, як з особою, що працює до проведення конкурсу.

Внаслідок цього суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що процедура звільнення позивача не підпадає під дію ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно звільнення ОСОБА_1 в період тимчасової непрацездатності колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і на час розгляду справи апеляційним судом.

Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (п. 2 Прикінцевих Положень КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Як вбачається з копій листів тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 23.03.2023 по 03.04.2023 (т. 1, а.с. 123-125).

Наказом ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняка М.В. від 31.03.2023 № 96-2 звільнено ОСОБА_1 , директора ВСП ФК КрНУ, в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацезданості на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, так як до неї раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

04.04.2023 заступником директора з навчальної роботи відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» Романом Левченко виданий наказ № 38-к «Про особовий склад», яким визначено останній робочий день і день звільнення позивача 04.04.2023.

Отжн, при звільненні ОСОБА_1 відповідачем дотримано вимоги Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Таким чином, місцевий суд, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382, 383, 384 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Циганкової Ілони Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. А. Гальонкін

Г. Л. Карпушин