Справа № 450/4081/23 Провадження № 2/450/1491/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

представника позивача Репак В. В.

представника відповідача Гусєва П. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Репак Віталій до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачана користь позивача 97 363, 10 грн., з яких: страхове відшкодування в розмірі - 74 251, 79 грн.; пеня у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі - 18 410, 36 грн.; 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року в розмірі - 1 299, 91 грн.; інфляційні збитки за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року в розмірі - 3 401, 04 грн.; судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що 10 жовтня 2022 року о 15:45 год. по вул. Шевченка, 2, в селі Скнилові, Львівського району Львівської області водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Citroen Jemper р.н. НОМЕР_1 , та, виконуючи поворот ліворуч на перехресті рівнозначних доріг, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з ОСОБА_2 , який керував автомобілем Аudi А4, р.н. НОМЕР_2 та рухався в зустрічному напрямку, виконуючи поворот праворуч. Внаслідок зіткнення транспортний засіб марки Аudi А4 реєстраційний номер: НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, що в свою чергу призвело до того, що ОСОБА_2 було завдано матеріальних збитків.Постановою Пустомитівського районного суду від 5 грудня 2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була.26 жовтня 2022 року ОСОБА_2 направив на адресу МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування, однак 09 січня 2023 року МТСБУ надіслало позивачу лист, яким повідомило, що відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 та відмовило у відшкодуванні шкоди, оскільки транспортний засіб потерпілої особи ОСОБА_2 є не забезпеченим, однак МТСБУ визнало той факт, що ОСОБА_2 являється особою, яка звільнена від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, тому прирівнюється до тих осіб, які застрахували свою цивільно-правову відповідальність. Винуватець ДТП ОСОБА_3 був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. ОСОБА_2 є учасником бойових дій, а тому звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Згідно висновку судового експерта від 04.08.2023 року № СЕ-19/114-23/13171-АВ вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Audi A4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , станом на 10.10.2022 року становить - 74 251,79 грн. Розмір пені за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року становить - 18 410,36 грн.Оскільки відповідач 09 січня 2023 року повідомив про те, що відсутні правові підстави для виплати йому страхового відшкодування, саме з цієї дати нараховуються суми передбачені ст. 625 ЦК України. Розмір 3% за користування грошовими коштами за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року становить - 1 299, 91 грн. Інфляційні збитки за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року складають - 3 401, 04 грн. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

21.08.2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

21.09.2023 року представником відповідача ОСОБА_4 подано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 10.10.2022 року за участю транспортного засобу транспортного засобу «Сітроен», державний номер НОМЕР_4 та транспортного засобу «Ауді», державний номер НОМЕР_2 має нести відповідальність винна особа в дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до постанови суду ОСОБА_3 було визнано в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України. На момент настання ДТП транспортний засіб «Сітроен», державний номер НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_3 не було забезпечено договором обов`язкового страхування внаслідок чого позивач звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування нанесеної шкоди в порядку підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону № 1961-IV. Вказує, що обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, в разі відсутності у особи договору обов`язкового страхування виникає лише щодо власника транспортного засобу, як забезпеченим в розумінні п. 1.7 ст. 1 Закону, тобто має поліс (договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності). На момент настання ДТП транспортний засіб «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 не було забезпечено договором обов`язкового страхування внаслідок у МТСБУ відсутній обов`язок відшкодовувати шкоду. Звільнення позивача від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на підставі пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-ІV не свідчить про те, що його автомобіль є забезпеченим транспортним засобом, а позивач є особою, відповідальність якої застрахована. Позивачем не враховано при звернення з даним позовом норми спеціального законодавства, а саме пункту 1.7 статті 1 Закону № 1961-ІУ з урахування положень підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону № 1961-ІУ та тим самим розширив поняття «забезпечений транспортний засіб», що суперечить нормам Закону України № 1961-ІV. На підставі наведеного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

27.09.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просить суд не брати до уваги відзив на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказане мотивує тим, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була. 26 жовтня 2022 року ОСОБА_2 , як потерпіла особа, направив на адресу Моторного (транспортного) страхове бюро України заяву про виплату страхового відшкодування. 09 січня 2023 року МТСБУ надіслало позивачу лист, яким повідомило, що відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 та відмовило у відшкодуванні шкоди (виплаті страхового відшкодування). Свою відмову відповідач обґрунтовував тим, що оскільки ОСОБА_2 не застрахував цивільно-правову відповідальність на свій транспортний засіб, а тому немає підстав для виплати йому страхового відшкодування. Разом із тим ОСОБА_2 являється учасником бойових дій, а тому також, в силу приписів статті 13.1. Закону № 1961-IV, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України та прирівнюється до тих осіб, які застрахували свою цивільно-правову відповідальність. Такі особи вважаються власниками забезпечених транспортних засобів. Таким чином, відмова відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування не ґрунтується на приписах закону, не відповідає засадам цивільного законодавства (справедливості, добросовісності та розумності), а відтак є неправомірною.

03.10.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_4 надійшли заперечення. Вказує, що на момент настання ДТП транспортний засіб «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 (Позивач по справі) не було забезпечено договором обов`язкового страхування внаслідок у МТСБУ відсутній обов`язок відшкодовувати шкоду. Звільнення позивача від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на підставі; пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-ІV не свідчить про те, що його автомобіль є забезпеченим транспортним засобом, а позивач є особою, відповідальність якої застрахована. Щодо того, інший учасник ДТП є особою, яка звільнена віл обов`язкового страхування то позивачем не надано жодного документу, який підтвердив би факт того, що ОСОБА_3 є особою, яка звільнена від обов`язку страхування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні таких відмовити. Вказав, що забезпечений транспортний засіб позивача не відповідає вимозі п. 1.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того вказав, що позивачем не доведено факту того, що ОСОБА_3 є особою, що має пільгу, а саме є особою, яка звільнена від обов`язку страхування, оскільки поліція не компетентна встановлювати даний факт при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки таке посвідчення може бути як і учасник війни, які мають пільги.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку сторін, висловлені у судовому засіданні та у письмових заявах, докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_2 що вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 від 19.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій безтерміново.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.12.2022 року, справа № 450/3466/22, провадження № 3/450/2617/22, 10.10.2022 року о 15 год. 45 хв. в Львівська область, Львівський район, с. Скнилів, вул. Шевченка, 2, водій ОСОБА_3 керував автомобілем JEMPER д.н.з. НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч на перехресті рівнозначних доріг, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_7 , який рухався в зустрічному напрямку та виконував поворот праворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 24.12.2022 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 12.10.2022 року ОСОБА_2 направив на адресу МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 10.10.2022 року за участі автомобіля JEMPER д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_7 .

26.10.2022 року ОСОБА_2 направив на адресу МТСБУ заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

09.01.2023 року МТСБУ надіслало ОСОБА_2 лист № 3-01б/898, яким повідомило, що відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 та відмовило у відшкодуванні шкоди, оскільки транспортний засіб потерпілої особи ОСОБА_2 є не забезпеченим у розумінні п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 13.07.2023 року вбачається, що ним на адресу Львівського НДЕКЦ МВС України подано заяву про проведення судової автотоварознавчої експертизи, до якої додано копію звіту № 1085/22 про оцінку вартості (розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 14.11.2022 року.

Відповідно до висновку судового експерта від 04.08.2023 року № СЕ-19/114-23/13171-АВ вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Audi A4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , станом на 10.10.2022 року становить - 74 251,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальност.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно статті 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Відповідно до статті 13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

ОСОБА_3 , який є винуватцем ДТП, що мала місце 10.10.2022 року, був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, що вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД № 235459.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 від 19.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, у зв`язку з чим звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України та прирівнюється до тих осіб, які застрахували свою цивільно-правову відповідальність. Такі особи вважаються власниками забезпечених транспортних засобів.

Згідно з ч. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ).

Згідно з підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, водій якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 цього Закону та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі.

Згідно з статтею 1.7. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно пункту 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Судом встановлено, що 09.01.2023 року МТСБУ відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, оскільки транспортний засіб потерпілої особи ОСОБА_2 є не забезпеченим у розумінні п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 37.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

У вказаній статті відсутня така підстава відмови у виплаті страхового відшкодування як не забезпечений транспортний засіб.

Відповідно до пп. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Підпунктом «г» п. 41.1 ст. визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Позивач ОСОБА_2 звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі п. 13.1 ст. 13 Закону та прирівнюється до тих осіб, які застрахували свою цивільно-правову відповідальність. Зазначені обставини не заперечуються МТСБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, до стягнення з відповідача підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 74 251, 79 грн. відповідно до висновку судового експерта від 04.08.2023 року № СЕ-19/114-23/13171-АВ.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування пені, 3 % річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що 09.01.2023 року МТСБУ листом відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із відсутністю правових підстав для такого, у зв`язку з чим розрахунок пені здійснюється з 10.01.2023 року по 09.07.2023 року.

Відповідно до розрахунку пені за прострочення виплати страхового відшкодування, розмір пені становить 18 410, 36 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку 3 % річних та інфляційних збитків відповідно до ст. 625 ЦК України, розмір 3 % річних за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року становить 1 299, 91 грн.; розмір інфляційних збитків за період з 10.01.2023 року по 30.06.2023 року становить 3 401, 04 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині слід задоволити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі - 18 410, 36 грн.; 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року в розмірі - 1 299, 91 грн.; інфляційні збитки за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року в розмірі - 3 401, 04 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно доданого до матеріалів справи Договору по надання правової допомоги № 27 від 13.07.2023 року вбачається, що такий укладено між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро «ВІТАЛІЯ РЕПАКА» щодо надання правової допомоги у справі за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору вбачається, що за надання правової допомоги, передбаченої цим Договором, Клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар, розмір якого визначається відповідно до Акту прийому-передачі наданих правничих послуг.

Відповідно до Рахунку № 1 за правничу послуги на підставі Договору про надання правової допомоги № 27 від 13.07.2023 року у відповідності до Договору гонорар становить суму у розмірі 10 000, 00 грн.

У той же час, суд зауважує на тому, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження №61-21442св19).

Таким чином, вартість фактично наданих послуг у вигляді професійної правової (правничої) допомоги складає суму у розмірі 10 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений сплачений судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що загальний розмір судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи становить 11 073, 60 гривень, що в свою чергу складається із витрат щодо надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 10 000, 00 грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 073, 60 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 80, 81, 137, 141, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Репак Віталій до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування- задоволити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування в розмірі - 74 251, 79 (сімдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят одну гривню 79 копійок) грн.; пеню у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі - 18 410, 36 (вісімнадцять тисяч чотириста десять гривень 36 копійок) грн.; 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року в розмірі - 1 299, 91 (одну тисячу двісті дев`яносто дев`ять гривень 91 копійок) грн.; інфляційні збитки за період з 10.01.2023 року по 10.08.2023 року в розмірі - 3 401, 04 три тисячі чотириста одну гривню 04 копійок) грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 (десять тисяч гривень 00 копійок) грн. та судовий збір у розмірі 1 073, 60 (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 13.11.2023 року.

СуддяІ. І. Мельничук