Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року смт.Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кравченко О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Ахтієвої Р.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна, Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулася позивачка ОСОБА_1 з позовом до АТ КБ «Приват Банк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2008 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис за №1624 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» для задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна вимог АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі: заборгованість за кредитом 76084,83 грн., заборгованість за відсотками 138 757,92 грн., комісія 4407,90 грн., пеня 579411,26 грн., штраф 39933,10 грн., що всього становить 838 595,01 грн. та витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500 грн.

Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі вказаного виконавчого напису відкрите виконавче провадження №66916598.

Вважає, що оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений нотаріусом без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу та не відповідає вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріусом не дотримано вимог щодо перевірки безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. На момент вчинення виконавчого напису між сторонами існував спір щодо розміру грошових вимог стягувача до боржника та вимоги стягувача не були безспірними. Жодних повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк» чи нотаріуса про нарахування боргових зобов`язань в сумі 838595,01 грн., зазначений у виконавчому написі нотаріуса, на адресу позивача не надходило. Зазначає, що стягувачем було заявлено до стягнення за виконавчим написом борг в загальні сумі 838595,01 грн., в той же час відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року у справі №22ц-/774/4850/15 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNM0GK від 16.04.2008 в сумі 419862 грн., позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково та визначено загальну суму заборгованості, що підлягала стягненню з неї на користь банку за вказаним кредитним договором в розмірі 217266,95 грн., з яких: 76084,83 грн. заборгованість за тілом кредиту; 107457,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3493,16 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафів за договором 250 грн. (фіксована частина) та 19981,54 грн. (процентна складова); пені 10 000 грн.

25.10.2023 року зазначена сума заборгованості за кредитним договором була погашена позивачкою в повному обсязі, у тому числі здійснено відшкодування витрат приватного виконавця Лисенко Ю.О. у виконавчому провадженні, яке було відкрите на виконання вищезазначеного рішення суду.

Зазначає, що виконавчий напис вчинено після спливу 3 річного терміну з моменту виникнення у стягувача права вимоги, що зокрема підтверджується рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2010 року у справі №2-110/10. яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNM0GK від 16.04.2008 було в сумі 75358,17 грн. було звернуто стягнення на нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1 з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» права будь-яким способом продати дане майно. В червні 2012 року вищезазначене нерухоме майно було фактично вилучене у неї відповідно до акту про виселення та добровільну передачу нерухомого майна та з цього моменту майно перебувало у володінні АТ КБ «ПриватБанк». Тобто вже станом на 2010 рік (за 8 років до вчинення виконавчого напису нотаріуса) у стягувача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки і така вимога була задоволена судом, а у 2012 році вищезазначене майно у неї було вилучено відповідно до акту про виселення та добровільну передачу нерухомого майна.

Отже, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису порушив вимоги закону та не переконався у безспірності заборгованості, яку позивачка оспорює повністю. З усіх цих підстав просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. У строк встановлений судом представник відповідача відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, письмових пояснень по суті позову не надали.

Вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи 16.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNM0GK, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 81450 грн. у строк до 16.04.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості (а.с.15-20).

10 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис за №1624 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №DNM0GK, посвідченого 16.04.2008 року приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Кудрявцевим О.О. за реєстровим №844, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк».

За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АК КБ «Приват Банк», шляхом перерахування коштів на рахунок в АТ КБ «Приват Банк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 76084,83 грн., заборгованість за відсотками 138757,92 грн., комісія 4407,90 грн., пеня 579411,26 грн., штраф 39933,10 грн., що всього становить 838595 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500 грн.

Строк, за яких провадиться стягнення десять років три місяці і один день, а саме з 16.04.2008 року по 17.07.2018 року (а.с.14).

Разом з тим, судом також встановлено, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2010 року у цивільній справі №2-110/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, позовні вимоги задоволені. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNM0GK від 16.04.2008 року у сумі 75358,17 грн. звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (на підставі договору іпотеки будинку від 16.04.2008 року) з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; задоволені вимоги про виселення ОСОБА_1 з будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку (а.с.21-23).

. 25.06.2012 року позивачка виселилася та передала АТ КБ «ПриватБанк» вказаний будинок, що підтверджується актом про виселення (добровільної передачі нерухомого майна) (а.с.67-68).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №DNM0GK від 16.04.2008 року у розмірі 419862,25 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року змінено рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2015 року, зменшивши стягнуту суму пені з суми 212595,30 грн. до суми 10 000 грн. та вважати, що заборгованість за кредитним договором №DNM0GK від 16.04.2008 року станом на 21.10.2014 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» складається з простроченої суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 76084,83 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 107 457,42 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом 3493,16 грн., а також штрафі відповідно до договору: 250 грн. фіксована частина, та 19981,54 грн. процентна складова, пеня 10 000 грн., а всього складає 217 266,95 грн. (а.с.26-28).

Вищезазначене рішення суду 25.10.2023 року позивачкою було виконано у повному обсязі, заборгованість за кредитним договором погашена в повному обсязі, у тому числі здійснено відшкодування витрат приватного виконавця у виконавчому провадженні №72074775, яке було відкрите на виконання рішення суду, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «ПриватБанк» від 25.10.2023 року та постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 26.10.2023 року у ВП №72074775 про закінчення виконавчого провадження (а.с.31).

Мотиви, з яких виходить суд.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок).

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 року справа № 61-10285св18.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що АТ КБ "Приватбанк," звертаючись до нотаріуса, не було надано всіх необхідних документів які підтверджують безспірність заборгованості, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Також у даному випадку не можна говорити про безспірність звернення стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк», адже наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності.

Крім того, наявність судових рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором, які були виконані позивачкою, свідчать про те, що відповідачем використано судовий порядок вирішення спору.

У даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна, Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10 жовтня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №1624 про звернення стягнення на нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, .

Треті особи: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна, місцезнаходження: 49000, м.Дніпро, вул.Центральна, 6/9.

Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження 51200, Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, буд.7.

Повний текст рішення суду складений 01 грудня 2023 року.

Суддя О.Ю. Кравченко