"01" грудня 2023 р.
Справа № 642/4982/23
Провадження 2/642/1385/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.,

за участю секретаря Борсук В.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що 27 листопада 1993 року зареєстрував шлюб в Палаці одруження в м. Харкові з відповідачкою ОСОБА_4 , актовий запис №1327. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Сімейне життя з відповідачкою не склалося. У сторін часто виникали непорозуміння з різних питань. Часті сварки, які відбувалися в сім`ї, привели до того, що вони втратили

однин до одного почуття любові та взаємоповаги. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами стало байдуже ставлення відповідачки до стану здоров`я позивача.

ОСОБА_3 довгий час займався професійним спортом - легкою атлетикою. За станом здоров`я був змушений покинути спорт. Потребував постійного лікування у зв`язку із захворюванням серця. Відповідачку ніколи не цікавило як позивач себе почуває, де лікується, чи потребує проведення операції.

Ще до укладення шлюбу, в 1987 році позивачем був придбаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він мешкає до теперішнього часу.

З відповідачкою не було спільного бюджету, не вели сумісного хазяйства.

Після народження сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторони стали зовсім чужими людьми. Кожен став жити окремим життям та своїми інтересами.

В 1994 році сім`я розпалася і припинила своє існування, сторони стали проживати

окремо один від одного.

Звертатися до органів РАЦС відповідачка відмовляється, тому позивач змушений звернутися до суду.

З 2001 року у позивача інша сім`я, в якій народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач бажає узаконити сімейні відносини з матір`ю дитини, з якою на теперішній час чекають на другу дитину.

Відповідачка ОСОБА_4 заперечення щодо позову не надавала.

В судовому засіданні відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, пояснила суду, що з позивачем у неї був «гостьовий шлюб» і факт не проживання однією сім`єю з позивачем вона не визнає.

Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

За клопотання представника відповідача ухвалою суду від 13 вересня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні, суд вислухавши пояснення представника позивача, відповідачку, її представника, допитавши в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 які підтвердили в судовому засіданні, що ОСОБА_3 тривалий час проживав один, а з 2001 року проживає з жінкою ( ОСОБА_11 ) і неповнолітньою дитиною, прийшов до наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_4 , 27 листопада 1993 року зареєстрований шлюб в Палаці

одруження в м. Харкові, актовий запис №1327. (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають.

Сімейне життя у подружжя не склалося. Непорозуміння з різних питань, часті сварки, які відбувалися в сім`ї, привели до того, що сторони втратили однин до одного почуття любові та взаємоповаги.

Сімейні відносини припинені.

З 2001 року позивач ОСОБА_3 проживає з іншою жінкою з якою виховують малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Статтею 51 Конституції України та статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1статті 110 СК України).

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені. Подальше сімейне життя чоловіка і дружини та збереження сім`ї є неможливим, оскільки перебування його у шлюбі з відповідачкою не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення і збереження шлюбу та суперечитиме інтересам позивача.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 369/7035/18, провадження № 61-1658св20.

Суд з урахуванням зазначених вимог закону та встановлених обставин у справі, на підставі досліджених доказів, яким надано правову оцінку, встановив що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В позовній заяві позивач просив судові витрати покласти на нього. З урахуванням думки останнього, суд вважає судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141259,263,264,265, ЦПКУкраїни, ст.ст.105,110,112 СК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 27.11.1993 в Палаці одруження "Центральний" в м. Харкові, актовий запис №1327.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2023 року.

Суддя А.М. Гримайло