БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/226/23
Справа № 356/739/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Дудар Т.В.

за участю секретаря Харченко Ж.В.

розглянувши в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява, подана представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Калініним С.К. в електронній формі через систему "Електронний суд", до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 31450 від 04.10.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості у розмірі 11 030,00 грн.

Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № -163303 від 15.11.2020, укладеним із ТОВ «Кошельок». Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.11.2020 по 23.09.2021. Сума заборгованості за кредитним договором складає 11030,00 грн.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. згідно з Єдиним реєстром нотаріусів не діє.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 31450 від 04.10.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню.

Так, наразі редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 04.10.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Позивач не підписував в будь-який спосіб вищевказаний кредитний договір з ТОВ «Кошельок» та сторона позивача констатує той факт, що наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Як стверджує позивач, вона ніколи не визнавала наявність кредитних правовідносин за кредитним договором, на підставі якого вчинений виконавчий напис, а тим більше наявність боргу. Наданий нотаріусу примірник кредитного договору, ніби укладеного між ТОВ «Кошельок» та позивачем містить лише зазначення інформації про сторони. В той же час, подана в якості доказу копія кредитного договору не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатора, або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам спеціального закону.

Таким чином, інформація про використання позивачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором ґрунтується на припущеннях та не підтверджена об`єктивними доказами.

Інформація з сайту ТОВ «Кошельок» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). Вказаний висновок також узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

З огляду на наведене, надана відповідачем нотаріусу паперова копія кредитного договору не відповідає вимогам ст. 79, 80 ЦПК України щодо достовірності та достатності доказів, та не можуть бути доказом факту укладення договору.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не доведено факту волевиявлення позивача на укладення кредитного договору з ТОВ «Кошельок» слід дійти висновку, що відповідний правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином позивачем не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

ТОВ «Кошельок» пред`явило виконавчий напис № 31450 від 04.10.2021 для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявському О.А., на підставі якого приватний виконавець виніс постанову по відкриття виконавчого провадження № 67242218 від 22.10.2021.

Згідно з відповіддю приватного виконавця № 17997 від 18.09.2023 на виконання виконавчого напису № 31450 від 04.10.2021, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 67242218 від 22.10.2021 з ОСОБА_1 стягнуто 1307,11 грн.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами глави 83 ЦК України.

Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис № 31450 від 04.10.2021, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, сума в розмірі 1307,11 грн вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правова підстава згідно з якою набуті грошові кошти за рішенням суду не існуватиме.

Таким чином, з ТОВ «Кошельок» підлягають стягненню на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 1307,11 грн.

Відтак, позивач просить суд захистити права ОСОБА_1 як споживача та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 31450 від 04.10.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості в розмірі 11030,00 грн. Стягнути з ТОВ «Кошельок» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 1307,11 грн. Відповідно до вимог ст. 133, 137, 141 ЦПК України стягнути з відповідача ТОВ «Кошельок» на користь ОСОБА_1 судові витрати, зокрема, по оплаті послуг адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 04.10.2023 було залишено позовну заяву без руху.

01.11.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати одноособово суддею в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що винесено відповідну ухвалу.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 01.11.2023 відповідач ТОВ «Кошельок» отримав, що підтверджується довідкою про доставку електронного докумету в його електронний кабінет (а.с 101).

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А., копію ухвали про відкриття провадження у справі від 01.11.2023 отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 104).

Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідач ТОВ «Кошельок» не скористалося своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, та не подало відзив.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А., не скористався своїм процесуальним правом та не подав пояснення третьої особи щодо позову в порядку ст. 181 ЦПК України.

В силу приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як передбачено ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Розділу ІІІ Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку ( ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Як передбачено ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Судом встановлено, що 04.10.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31450 про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № -163303 від 15.11.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.11.2020 по 23.09.2021. Сума заборгованості становить 10430,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3500,00 гривень; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 6 930,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 600,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 11030,00 гривень (а.с. 15).

До позовної заяви долучено копію заяви стягувача ТОВ «Кошельок» про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2021, поданої приватному виконавцю Валявському О.А. (а.с. 30).

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2021 (ВП № 67242218), приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 31450, виданого 04.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка є боржником за кредитним договором № -163303 від 15.11.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок», . Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.11.2020 по 23.09.2021. Сума заборгованості становить 10430,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3500,00 гривень; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 6 930,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 600,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 11030,00 гривень (а.с. 18).

23.08.2023 адвокат Калінін С.К. в порядку ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» подав адвокатський запит приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Валявському О.А., у якому просив надати інформацію щодо розміру всіх стягнутих грошових сум з боржника ОСОБА_1 по ВП № 67242218 від 22.10.2021, окремо на рахунки приватного виконавця та стягувача ТОВ «Кошельок», надати належним чином завірену копію кредитного договору за участі боржника (а.с. 13).

18.09.2023 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А. на згаданий вище адвокатський запит надав відповідь, де серед іншого, зазначив, що під час проведення виконавчих дій з боржника ОСОБА_1 було стягнуто 2006,81 грн, з яких 569,00 грн перераховано у рахунок мінімальних витрат виконавчого провадження; 130,70 грн переховано у рахунок основної винагороди приватного виконавця; 1307,11 грн перераховано стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Кошельок» в рахунок погашення боргу (а.с. 14).

Позивачем до позовної заяви долучено копію договору (оферти) № -163303 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 15.11.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та ОСОБА_1 , відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець (ТОВ «Кошельок») зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором (а.с. 16-17).

Згідно з п. 2.1, 2.3 договору (оферти) № -163303 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 15.11.2020, кредит надається строком на 22 (двадцять дві) доби, початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного в п. 2.1 цього договору.

Додатком № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -163303 від 15.11.2020 є графік розрахунків (а.с. 26).

Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: « 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржуваний ОСОБА_1 виконавчий напис нотаріуса був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 04.10.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № -163303 від 15.11.2020, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок», на підставі якого було вчинено приватним нотаріусом виконавчий напис, що оскаржується, не був посвідчений нотаріально, а тому суд вважає, що з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимоги про стягнення з ТОВ «Кошельок» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1307,11 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

З аналізу статті 1212 ЦК України випливає, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 1307,11 грн, що стягнені з позивача ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 31450 від 04.10.2021, який цим рішенням суду визнани таким, що не підлягає виконанню, відпали, відтак, отримані відповідачем кошти в сумі 1307,11 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист пра споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомог (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Як встановлено ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Так, позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «Кошельок» на користь ОСОБА_1 судові витрати, зокрема, по оплаті послуг адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви долучено копію договору б/н/23 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 22.08.2023 з додатком до нього, укладений між Адвокатським бюро «Калінін і партнери» та ОСОБА_1 (а.с 20-22); копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 25.09.2023 з детальним описом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) на загальну суму 5000,00 (а.с. 23); копію платіжних інструкцій від 14.09.2023 на суму 4000,00 грн та від 23.08.2023 на суму 1000,00 грн, відповідно до яких ОСОБА_1 здійснила оплату за договором № б/н/23 від 22.08.23 (а.с. 24).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат на виконання вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд враховує, що ці витрати пов`язані з розглядом справи; розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачу належить сплатити на користь позивача 5000,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В силу приписів ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15,16, 18, 1212 ЦК України, ст. 50, 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993, ст. 4-5, 12-13, 76-83, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих грошових коштів, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 31450 від 04.10.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості в розмірі 11 030,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь ОСОБА_1 1307 (одну тисячу триста сім) гривень 11 копійок безпідставно набутих коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Захід забезпечення позову, застосований ухвалою Березанського міського суду Київської області від 27.09.2023, продовжує діяти протягом 90 (дев`яноста) днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або може бути скасований за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», місцезнаходження: вул. Антонова, будинок 8 А, с. Чайки, Бучанський район, Київська область, .

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, вул. Нове Шосе, 3, м. Буча, Київська область.

Суддя Т. В. Дудар