Провадження № 22-ц/801/2335/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 рокуСправа № 127/25937/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

Рішення ухвалила суддя Бессараб Н. М.

Рішення ухвалено о 16:41 год в м. Вінниці

Повний текст судового рішення складено 09 жовтня 2023 року,

Встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди і просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь 10 000,00 грн. моральної шкоди, 14 000,00 грн. матеріальної шкоди, з яких: 4000,00 грн. витрат на проведення медичної експертизи і 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу у справі про адміністративне правопорушення та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката у даній цивільній справі.

Позовні вимоги мотивував тим, що 07 лютого 2023 року інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Жупановим С. А. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 321224 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наслідками розгляду якого постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 червня 2023 року у справі № 135/163/23 провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Постанова набула законної сили.

Вказаним судовим рішенням встановлена незаконність адміністративного провадження стосовно нього, зокрема, незаконність дій посадових осіб, які його ініціювали та здійснювали, а відтак обмеження прав і свобод, в результаті чого йому було завдано моральної шкоди, оскільки він зазнав негативних емоцій таких як тривога, переживання, став пригніченим, дратівливим, відбулось погіршення настрою, працездатності та розлад стосунків в сім`ї. Складання протоколу відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення принизило його честь в очах близьких людей, а розгляд адміністративних матеріалів вимагало від нього додаткових зусиль в організації усталеного способу життя, здійснення незапланованих додаткових витрат, внаслідок чого він переживав душевні страждання, замість того, щоб працювати і проводити час з близькими, він був вимушений витрачати час і кошти на отримання правничої допомоги, збирати докази своєї невинуватості та з`являтися до суду.

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 червня 2023 року встановлено порушення прав ОСОБА_1 та факт його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок саме неправомірних дій уповноваженої особи ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, який являється підрозділом та підпорядковується ГУНП у Вінницькій області, яке являється юридичною особою та суб`єктом владних повноважень. Встановлені судом обставини призвели до спричинення йому моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із притягненням його до адміністративної відповідальності. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення було порушено його звичний розклад життя, він змушений був звертатись за допомогою до фахівців у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість у суді.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 4000,00 грн., у відшкодування моральної шкоди 1500,00 грн. та 1375,00 грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти суми позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду змінити у частині стягнення моральної шкоди присудженої на його користь із 1500,00 грн. на 10 000,00 грн. шляхом стягнення з Державного бюджету України та скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України матеріальної шкоди на його користь сплачених коштів в розмірі 10 000,00 грн. на правничу допомогу під час розгляду справи в Ладижинському міському суді про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Крім того, позивач просить стягнути з Державного бюджету України судові витрати понесені в суді першої інстанції та будуть понесені в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинам, що ОСОБА_1 піддавався з боку працівника поліції ОСОБА_2 незаконним діям, що спричинили позивачу негативні емоції, моральні переживання та стрес, якого він зазнав з боку представника влади. Тому вважає, що виходячи з загальних засад розумності, справедливості, пропорційності, пережитих негативних емоцій, тривалості провадження про адміністративне правопорушення з 07 лютого 2023 року по 06 червня 2023 року, що становить 3 місяці 30 днів, заподіяна моральна шкода складає 10000,00 грн.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог у частині витрат понесених на професійну правничу допомогу, оскільки адвокат Бодачевський Р. В. на підставі доданого до позову договору, ордера та копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю здійснював захист позивача у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та брав участь у судових засіданнях. Проте, внаслідок неповного з`ясування змісту документів долучених до позовної заяви на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в Ладижинському міському суді, судом першої інстанції допущено помилку та безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди спричиненої незаконними діями працівника поліції Жупанова С. А. у виді витрат, які були здійснені на професійну правничу допомогу.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Вінницькій області надало до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, при цьому не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду змінити у частині стягнення моральної шкоди із 1500,00 грн. на 10 000,00 грн. та скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у вигляді сплачених коштів в розмірі 10 000,00 грн. на правничу допомогу під час розгляду справи в Ладижинському міському суді про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, апеляційний суд здійснює перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги з урахуванням доводів, викладених у відзиві.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає за таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 321224 від 07 лютого 2023 року, який складений інспектором СРПП ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Жупановим С. А., 07 лютого 2023 року о 17 год. 50 хв. в м. Ладижин по вул. Базарній водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 23, 71).

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 червня 2023 року у справі № 135/163/23 провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 19 червня 2023 року (а. с. 7-8).

Зі змісту постанови вбачається, що згідно акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 23 від 07 лютого 2023 року, вбачається, що під час візуального огляду ОСОБА_1 лікарем зазначено, що зовнішній вигляд обстежуваного без пошкоджень, поведінка адекватна ситуації, в свідомості орієнтований повністю, мовна здатність чітка, стан шкірних покривів блідо-рожевий, дихання незмінене, зіниці незмінені, ністагм при огляді в бік відсутній, рухова сфера не обмежена, міміка звичайна, хода рівна, в позі Ромберга стійкий; точні рухи виконує; тремтіння повік, язика, пальців рук відсутнє; відомості про вживання алкоголю та наркотичних речовин заперечує; запах алкоголю з порожнини рота відсутній. Отже, на момент огляду ОСОБА_1 клінічних ознак наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння виявлено не було. Також з акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 23 від 07 лютого 2023 року вбачається, що під час огляду ОСОБА_1 лабораторних досліджень не проводилось, а було використано засіб для діагностики тест багатопрофільний для виявлення наркотиків у сечі марки Wondfo-5, висновок наркотичне сп`яніння внаслідок вживання маріхуани.

За клопотанням захисника постановою суду від 03 березня 2023 року у справі було призначено судово-медичну токсикологічну експертизу. Згідно висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №1160 від 19 травня 2023 року при судово-медичній експертизі сечі громадянина ОСОБА_1 , 1984 року народження, наявність в сечі алкалоїдів групи опію, похідних барбітурової кислоти, 1,4-бензодіазепіну, фенотіазіну та фенілалкіламіну, а також тетрагідроканабінолу не виявлено. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №321224 від 07 лютого 2023 року, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки спростовуються висновком судово-медичної токсикологічної експертизи. У матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП провадженням закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних доказів у доведення розміру завданої йому моральної шкоди на суму 10 000,00 грн. Таким чином, суд керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивача внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, а також наданих доказів приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої позивачу становить 1500,00 гривень та буде справедливою внаслідок дій неправомірного характеру з боку уповноважених осіб Гайсинського РУП ГУПН у Вінницькій області. Також, неправомірними діями працівника поліції, позивачу заподіяна матеріальна шкода у вигляді витрат щодо оплати судово-медичної токсикологічної експертизи в розмірі 4000,00 грн., тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача. Проте, позивачем не доведено понесені ним витрати на оплату послуг адвоката Бодачевського Р. В. в розмірі 10 000,00 грн. при розгляді Ладижинським міським судом Вінницької області справи № 135/163/23.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист у суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4). Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5).

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Таким чином, шкода, завдана позивачу незаконними рішеннями та бездіяльністю посадовими особами органу державної влади (відповідача) при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Оскільки підставою для відшкодування шкоди позивачу є встановлена преюдиційним судовим рішенням постановою про закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення, то відсутні спеціальні підстави для застосування положень статті 1176 ЦК України.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, врахував, що дії працівників СРПП ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Зокрема, слід з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, з послідуючими змінами, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача встановлених під час розгляду справи не спростовано відповідачами.

З урахуванням обставин справи, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем належними та допустимими доказами доведено незаконність дій працівників поліції при складанні відносно нього адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки провадження відносно особи постановою суду було закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вимоги розумності, добросовісності, виваженості, справедливості щодо встановлення розміру моральної шкоди, апеляційний суд погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди в сумі 1500,00 грн., завданої незаконним притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги у тій частині, що виходячи з загальних засад розумності, справедливості, пропорційності, пережитих негативних емоцій, тривалості провадження про адміністративне правопорушення розмір заподіяної моральної шкоди складає 10 000,00 грн., судом відхиляються виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень.

Доказами, що підтверджують розмір моральної шкоди можуть слугувати дані, що підтверджує дійсність моральних страждань, їх тяжкість та зміну звичного способу життя потерпілого, це можуть бути висновок спеціаліста психолога або висновок судового експерта психолога, показання свідків (свідчення друзів, колег), характеристика з місця роботи, виписки з лікарні, якщо потерпілий звертався по допомогу до лікаря невролога чи психіатра, рахунки від приватних психологів чи проходження спеціальних курсів реабілітації. Однак, саме за підсумками психологічного дослідження можна точно встановити, які саме моральні страждання були заподіяні особі даними правопорушенням, наскільки ці моральні страждання (моральна шкода) є важкими, які можливі суми компенсації моральної шкоди будуть адекватні встановленого рівня моральних страждань.

Проте, в обґрунтування позовної заяви позивачем не надано суду належних доказів (документів, матеріалів, свідчень) факту страждань та зміни звичного способу життя, які підтверджують розмір моральної шкоди, а тому суд першої інстанції, зважаючи на доведеність факту відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, враховуючи вимоги розумності, добросовісності, виваженості, враховуючи обставини справи, правомірно вважав справедливим у даній ситуації визначити розмір моральної шкоди в 1500,00 грн.

Позиція позивача стосовно неповного з`ясування змісту документів долучених до позовної заяви на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в Ладижинському міському суді спростовуються матеріалами справи, а також змістом мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

Так, у підтвердження витрат на правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в Ладижинському міському суді № 135/163/23 позивачем ОСОБА_1 надано: договір № б/н про надання правової допомоги від 10 лютого 2023 року, в абзаці третьому пункту 1.2 якого вказано про те, що адвокат надає правову допомогу у вигляді захисту інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у судах під час здійснення судового провадження, зокрема, у Ладижинському міському суді, щодо розгляду справи № 135/134/23, а також в інших державних органах, установах, перед фізичними та юридичними особами (а. с. 13-14); акт прийому-передачі виконаних робіт від 07 липня 2023 року на суму 10 000,00 грн. (а. с. 15); квитанцію № М4МА-28Х6-ТХ96-3НММ від 03 березня 2023 року та довідку про грошовий переказ 10 000,00 грн за банківськими реквізитами, які згідно довідки виданої АТ КБ «ПриватБанк» належать ОСОБА_3 (а. с. 16, 17); довідку № 36 від 03 березня 2023 року про те, що ОСОБА_1 на виконання умов договору № б/н від 10 лютого 2023 року про надання правничої допомоги, сплатив гонорар в безготівковій формі адвокату Бодачевському Р. В. в розмірі 10 000,00 грн. (а. с. 18).

При цьому судом першої інстанції правильно враховано ті факти, що договір № б/н про надання правової допомоги від 10 лютого 2023 року стосується розгляду справи № 135/134/23, а не справи № 135/163/23; акт прийому-передачі виконаних робіт від 07 липня 2023 року на суму 10 000,00 грн. складено по справі про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої працівниками поліції, а не справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; додані банківські виписки не підтверджують сплату коштів позивачем адвокату Бодачевському Р. В., саме за надання правової допомоги при розгляді справи № 135/163/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи зазначене, позовна вимога про стягнення 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу у вигляді матеріальної шкоди є безпідставною та недоведеною, тому до задоволення не підлягає.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
В. В. Сопрун