Провадження № 2-др/752/173/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(ДОДАТКОВЕ)

10 листопада 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Максима Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково: в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки BMW, модель Х3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки BMW, модель Х3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя - задоволено частково: визнано легковий автомобіль BMW, модель Х2, рік випуску 2018, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 . В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8 270,64 грн.

30.10.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Максима Сергійовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, в якій останній з посиланням на положення ст. ст. 133, 134, 137, 141 ЦПК України просив суд ухвалити додаткове рішення по справі № 752/12004/21 з врахуванням зазначеної у заяві суми понесених та очікуваних судових витрат ОСОБА_1 в розмірі 63 605,00 грн., з яких: понесених витрат ОСОБА_1 на правову допомогу - 13 605,00 грн., що складається з суми судового збору в розмірі 12 405,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу згідно рахунку-фактури № СФ-0000031 від 30.11.2022 року: складання зустрічного позову у справі №752/12004/21, АБ «Юрченко-Консалт» - 200,00 грн.; платіжна інструкція № 391187442 від 01.12.2022 року- 200,00 грн.; рахунку-фактури № СФ-0000007 від 23.03.2023 року: участь адвоката у судовому засіданні справа № 752/12004/21, АБ «Юрченко-Консалт» - 500,00 грн.; платіжна інструкція № 8 від 24.03.2023 року- 500,00 грн.; рахунку-фактури № СФ-0000038 від 25.10.2023 року: участь адвоката у судовому засіданні справа № 752/12004/21, АБ «Юрченко-Консалт» - 500,00 грн.; та гонорару адвоката згідно договору № 16/22ц від 09.11.2022 року у фіксованому розмірі 50 000,00 грн.

03.11.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Богдашкіної Дар`ї Олександрівни про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в якій просила суд відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі № 752/12004/21, а в разі наявності підстав для задоволення вищезазначеної заяви, зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу.

Свою позицію мотивувала порушенням процесу подання заяви про компенсацію судових витрат на правничу допомогу та непідтвердженням належними, достатніми та допустимими доказами необхідності їх стягнення. Вказала, що подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, а також, що заявлений розмір витрат є неспівмірним для даної категорії справ.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).

Оскільки судом не вирішено питання про судові витрати під час ухваленні судового рішення 24.10.2023 року, то наявні всі підстави для ухвалення додаткового рішення.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката Юрченком М.С. надано:

- копію Договору№ 16/22ц від 09.11.2022 року, укладеного між АБ «Юрченко-Консалтинг» та ОСОБА_1 , за умовами якого клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнту професійну юридичну/правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1. договору бюро приймає на себезобов`язання з надання клієнту наступної професійної юридичної/правничої допомоги при розгляді судами цивільної справи про поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема, але не виключно, цивільної справи № 752/12004/21: надання усних та письмових консультацій з правових питань; складання адвокатських запитів; замовлення експертиз/експертного висновку в порядку ст. 102 ЦПК України; складання будь-яких процесуальних документів; забезпечення участі адвоката бюро у судових засіданняхз метоюпредставництва інтересів клієнта відповідно до вимог ст.ст. 58, 60, 64 ЦПК України. Витрати на професійну правничу допомогу за цим договором становлять: складання позову, будь-якого іншого процесуального документа, адвокатського запиту - 200 грн./документ; участь адвоката у якості представника клієнта у судовому засіданні - 500 грн./судове засідання; гонорару адвоката - фіксований розмір 50 000,00 грн. (п. п. 4.1., 4.3. Договору);

- рахунок-фактуру № СФ-0000031 від 30.11.2022 року: складання зустрічного позову у справі №752/12004/21, АБ «Юрченко-Консалт» - 200,00 грн.; платіжну інструкцію № 391187442 від 01.12.2022 року на суму 200,00 грн.; рахунок-фактуру № СФ-0000007 від 23.03.2023 року: участь адвоката у судовому засіданні справа № 752/12004/21, АБ «Юрченко-Консалт» - 500,00 грн.; платіжну інструкцію № 8 від 24.03.2023 року на суму 500,00 грн.; рахунок-фактуру № СФ-0000038 від 25.10.2023 року: участь адвоката у судовому засіданні справа № 752/12004/21, АБ «Юрченко-Консалт» - 500,00 грн., платіжну інструкцію № @2PL991934 від 25.10.2023 року на суму 500,00 грн.; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.10.2023 року, згідно якого загальна вартість виконаних робіт становить 1 200,00 грн., які сплачено в повному обсязі.

Від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Богдашкіної Д.О. надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому вона зазначила про порушення процесу подання заяви про компенсацію судових витрат на правничу допомогу та непідтвердження належними, достатніми та допустимими доказами необхідності їх стягнення, про подачу попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях, що є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, а також, що заявлений розмір витрат є неспівмірним для даної категорії справ.

Суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Юрченко М.С. дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів та на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України, чому передувала відповідна заява. Дана заява з усіма додатками була направлена ОСОБА_2 на адресу Оператору, про що свідчать наявні у справі докази. Наведеним спростовуються доводи адвоката Богдашкіної Д.О. про порушення процесу подання заяви про компенсацію судових витрат на правничу допомогу.

Матеріалами справи підтверджується надання усіх видів правничої допомоги за актом приймання-передачі від 25.10.2023 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Юрченком М.С. робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді.

Суд зазначає, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторони у справі; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи, підготовлені адвокатом, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція ОСОБА_1 була сталою, не змінювалась, в ході розгляду справи було подано лише один документ по суті - зустрічну позовну заяву, адвокат був присутнім у двох судових засіданнях.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 , в розмірі 15 000,00 грн.

Щодо судового збору, то суд зазначає.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково: в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки BMW, модель Х3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки BMW, модель Х3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя - задоволено частково: визнано легковий автомобіль BMW, модель Х2, рік випуску 2018, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 . В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8 270,64 грн.

Судом, при ухваленні рішення з урахуванням положень ч. 1, 10 ст. 10 ст. 141 ЦПК України було вирішено питання щодо судового збору, а саме: з урахуванням задоволених частин позовних вимог за первісним та зустрічним позовами, з урахуванням розміру заявлених та задоволених позовних вимог обох сторін (цін позовів - вартості майна, яке підлягає поділу), сум судового збору, сплачених останніми.

Зокрема, при зверненні до суду ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 11 350,00 грн. за п`ять позовних вимог майнового характеру, виходячи із загальної ціни позову - вартості майна, яке підлягає поділу 5 940 000,00 грн., з урахуванням ставок судового зору: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (в редакції Закону України «Про судовий зір» на момент подачі позову), та прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2 270,00 грн. (Закон України «Про державний бюджет на 2021 рік»).

ОСОБА_1 при зверненні до суду із зустрічним позов сплачено судовий збір у розмірі 12 405,00 грн. за п`ять позовних вимог майнового характеру, виходячи із загальної ціни позову - вартості майна, яке підлягає поділу 5 940 000,00 грн., з урахуванням ставок судового зору: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (в редакції Закону України «Про судовий збір» на момент подачі зустрічного позову), та прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2 481,00 грн. (Закон України «Про державний бюджет на 2022 рік»).

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, тому до стягнення на його користь пропорційно до задоволених вимог підлягало зі ОСОБА_1 - 9 878,7037 грн. (87,037037%).

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тому до стягнення на її користь пропорційно до задоволених вимог підлягало із ОСОБА_3 - 1 608,05 грн. (12,962963%).

Отже, виходячи з положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України зі ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8 270,64 грн.

Тому, оскільки питання щодо розподілу судового зору було вирішено під час ухвалення судового рішення, то відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 137, 141, 263, 264, 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Максима Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Відомості про учасників справи:

Позивач (відповідач за зустрічним) - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач (позивач за зустрічним) - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко