Провадження № 6/638/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Орос О.В., за участю секретаря судового засідання Шевцової А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Ідея Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файенс Сервіс», ОСОБА_1 , Шевченківський ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків),-

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі ТОВ «Росвен Інвест Україна») звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» (далі ТОВ «ФК «Рантье»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файенс Сервіс» (далі ТОВ «Нью Файенс Сервіс»), ОСОБА_1 , Шевченківський ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків), в якій просив суд замінити стягувача АТ «Ідея Банк», ТОВ «ФК «Рантье`Ю, ТОВ «Нью Файенс Сервіс» на ТОВ «Росвен Інвест Україна» у виконавчому провадженні, відкритому по цивільній справі № 638/20043/16-ц.

Заяву мотивовано тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року по цивільній справі № 638/20043/16-ц вилучено у ОСОБА_1 або у інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2008 року випуску, та передано його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.15539, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в сумі 250516,10 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2008 року випуску, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупця від імені власника за ціною не нижчою ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надано ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу.

На підставі заочного рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року видано виконавчий лист, на підставі якого в Шевченківському ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 60067572 у відношенні боржника.

30.10.2015 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторигну № 30/10-1, на підставі якого ПАТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «Рантье» право вимоги до боржника ОСОБА_1

28.02.2017 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ТОВ «ФК «Серет» укладено договір факторигну № 28/02-1, на підставі якого ТОВ «ФК «Рантье» передало ТОВ «ФК «Серет» право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

У 2019 році ТОВ «ФК «Серет» змінило назву на ТОВ «Нью Файенс Сервіс».

31.08.2022 року між ТОВ «Нью Файенс Сервіс» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторигну № 08/22, на підставі якого ТОВ ТОВ «Нью Файенс Сервіс» передало ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Зважаючи на укладені договори факторингу ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло до боржника право вимоги, зважаючи на що наявні правові підстави для заміни стягувача АТ «Ідея Банк» на ТОВ «Росвен Інвест Україна» у відкритому за рішенням суду виконавчому провадженні.

АТ «Ідея Банк» подано до суду заперечення, в якому просив у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на те, що за договорами факторингу ПАТ «Ідея Банк»відступило право вимоги за кредитним договором, а не за договором застави транспортного засобу, зважаючи на що підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні відсутні.

В судове засідання представники заявника та заінтересованих осіб не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа № 638/20043/16-ц за позовом ПАТ «Ідея Банк»до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року по цивільній справі № 638/20043/16-ц вилучено у ОСОБА_1 або у інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2008 року випуску, та передано його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.15539, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в сумі 250516,10 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль Mitsubishi Lancer 2.0, 2008 року випуску, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупця від імені власника за ціною не нижчою ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надано ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу.

На підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року видано виконавчий лист, за яким в Шевченківському ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 60067572 у відношенні боржника ОСОБА_1

30.10.2015 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторигну № 30/10-1, на підставі якого ПАТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «Рантье» право вимоги до боржника ОСОБА_1

28.02.2017 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ТОВ «ФК «Серет» укладено договір факторигну № 28/02-1, на підставі якого ТОВ «ФК «Рантье» передало ТОВ «ФК «Серет» право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1 Загальних положень Статуту ТОВ «Нью Файенс Сервіс» в редакції 2019 року ТОВ «Нью Файенс Сервіс» утворилося, внаслідок зміни назви ТОВ «ФК «Серет».

31.08.2022 року між ТОВ «Нью Файенс Сервіс» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторигну № 08/22, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Нью Файенс Сервіс» відступило на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 910.15539 від 08.06.2012 року.

Факт відступлення права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором підтверджується витягом з реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу № 08/22 від 31.08.2022 року.

Відповідно до Відомостей відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 24.01.2023 року ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З дослідженої судом Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у 2017 та 2019 роках відносно боржника ОСОБА_1 відкриті чотири виконавчі провадження за №№ 54395209, 53609968, 60067572 та 59224435, за якими стягувачем є ПАТ «Ідея Банк».

Станом на час розгляду судом даної заяви виконавчі провадження №№ 54395209, 53609968, 60067572 та 59224435 завершені.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

На підставі ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому ч.5 ст. 15 цього Закону.

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»). Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

З наведених в заяві представником заявника доводів судом встановлено, що виконавчі провадження, відкриті у відношенні боржника - ОСОБА_1 №№ 54395209, 53609968, НОМЕР_1 та НОМЕР_2 завершені.

Стосовно виконавчого провадження № 60067572 заявником не надано будь-яких доказів, з яких вбачається, що дане виконавче провадження станом на час розгляду даної заяви відновлене.

Зважаючи на зазначене, суд відмовляє у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження та виходить з того, що всі зазначені виконавчі провадження закінчені.

Під час звернення заявника до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заявник не поставив перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження).

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість). Отже, процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Наслідком завершення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 ЗУ «Про виконавче провадження» про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після завершення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Завершення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (пункти 6.9-6.12, 6.15).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження не завершене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було завершене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Зважаючи на зазначене вище, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було завершене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/12 (провадження № 14-197цс21).

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви та заміни сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником, відповідно до змісту її вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55, 442, 512, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Ідея Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файенс Сервіс», ОСОБА_1 , Шевченківський ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 14 грудня 2023 року.

Суддя О.В. Орос