ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9435/23 Справа № 233/3364/21 Суддя у 1-й інстанції - Левчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 233/3364/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (на теперішній час назву Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» змінено на Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2023 року, яке ухвалено суддею Левчук О.О. у місті Костянтинівці Донецької області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (на теперішній час назву Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» змінено на Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз») про визнання дій відповідача протиправними, порушення прав споживачів та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Між ним та відповідачем було укладено письмовий Договір про надання населенню послуг по газозабезпеченню, який неодноразово було продовжено. Договір укладений 09.08.2008 діє по теперішній час, так як від Управління по газопостачанню та газифікації не поступало пропозицій про його зміну, доповнення або припинення. За умовами діючого договору, Управління по газопостачанню та газифікації повинне забезпечити його домоволодіння природним газом, а він в свою чергу, як споживач, повинен щомісячно до 10 числа оплачувати послуги за газопостачання за минулий місяць. При тому, термін «газопостачання» охоплює одночасно поняття «газопостачання» та «газоспоживання». Оплату він проводив відповідно показникам газового лічильника англійського виробництва. Сплачував своєчасно, претензій у сторін не виникало, навіть утворилась певна сума переплати за послуги газопостачання.

31 жовтня 2019 року за місцем його проживання прибули представники Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які демонтували його газовий лічильник «London 66,1995, л.к. 51,5 м, п. 91188 м-3 № 2650» для проведення планової періодичної повірки.

Одночасно вказані особи встановили підмінний газовий лічильник з фонду виконавця послуг і свої дії оформили «Актом демонтажу засобу вимірювальної техніки» і «Актом монтажу засобу вимірювальної техніки», копії яких вручили йому.

На його запитання, коли має закінчитися періодична повірка мого лічильника, він отримав від ОСОБА_4 відповідь, що точно він не знає, виникли якісь труднощі з цього питання.

Він був присутній при демонтажу його газового лічильника, лічильник був технічно справний, зовнішній стан якого був задовільний і ці обставини були вказані в акті демонтажу його газового лічильника 31 жовтня 2019 року.

14 листопада 2020 року він знайшов в поштовій скриньці повідомлення газопостачальної компанії «Нафтогаз» про заповнення заяви-приєднання для вибору виконавця вказаної комунальної послуги. 18 листопада 2020 року він звернувся з письмовою заявою до Костянтинівського УГГ про порушення порядку і правил проведення повірки газового лічильника. Він просив УГГ письмово повідомити про час монтажу газового лічильника, який йому належить. Але відповіді на звернення не отримав.

04 листопада 2020 року він звернувся з письмовою заявою до Костянтинівського УГГ з проханням повідомити про суму його переплати за газопостачання станом на 01 листопада 2020 року.

Заява була отримана в УГГ 05.11.2020, але відповідь він отримав 16 грудня 2020, з якою не погодився. Він просив повідомити про суму переплати станом на 01 листопада 2020 року, а йому повідомили за вих. №06/2255 від 08.12.2020 про переплату станом на 01 жовтня 2020 року в сумі 7520 грн. 54 коп. Крім того, цим листом УГГ оголосило: «Якщо Ви протягом п`яти робочих днів з дня отримання Акту звіряння не повернете підписаний один екземпляр, то акт звіряння буде вважатись прийнятим без заперечень».

Звірення він не підписував і не повертав відповідачу, бо вважає це примушення протиправним, яке суперечить умовам письмового договору і ст.ст.19, 22 Закону України №1023-ХІІ від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів».

17 грудня 2020 року позивач звернувся до Костянтинівського УГТ з повторною письмовою заявою, у зв`язку з невиконанням попередніх заяв. Він повідомив, що не згоден з сумою переплати за газопостачання в розмірі 7520 грн. 54 коп., так як контролер УГГ ОСОБА_5 , перевіряючи показники його газового лічильника 16 квітня 2019 року, ознайомила його з письмовою відомістю, в якій була вказана сума його переплати в розмірі 8963 грн. 65 коп. Також, повідомив про порядок сплати за послуги газопостачання і в зв`язку з розбіжністю сум переплати не може підписати спрямований йому «Акт звіряння» станом на 07.12.2020 і тому просив Костянтинівське УГТ ретельно перевірити підстави розбіжностей, про що письмово його повідомити.

29 грудня 2020 позивач отримав з Костянтинівського УГТ відповідь за вих. № 06/2333 від 18.12.2020 на свою повторну заяву від 17 грудня 2020 р. з таким повідомленням: «... станом на 14.12.2020 за даними особового рахунку значиться: заборгованість за спожитий природний газ на 01.10.2020 р. на показники лічильника газ 2530 м.куб. немає».

Всі оплати за послуги ним проводяться відповідно до діючого законодавства, у встановлені строки та з урахуванням належних йому пільг, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998.

Незважаючи на всі його письмові звернення в Костянтинівське УГТ, в сервісний центр, який здійснює перевірку газових лічильників, він тільки 23 лютого 2021 року отримав поштою під підпис роз`яснення на свою адресу з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за вих. Ф-6-2/15 від 19.02.2021р. про те, що він нібито був повідомлений Костянтинівським УГТ в телефонному режимі про непридатність його лічильника газу, що не відповідає дійсності та для повернення його лічильника він має право звернутися із заявою до Костянтинівського УГГ і лічильник буде повернено разом з довідкою про непридатність лічильника по зовнішньому вигляду.

25 лютого 2021 за вх.№17-1 він звернувся в Костянтинівське УГТ з письмовою заявою про повернення йому його непридатного лічильника газу і довідки про його непридатність. 18 березня 2021 року поштою отримав від Костянтинівського УГТ листа за вих.№ 06/559 від 03.03.2021, яким його повідомляли: переплата за газопостачання станом на 01.10.2020 складає 7520грн. 54коп. та про зміни умов оплати вартості послугу з розподілу природного газу. Даний договір він не підписував та пропозицій щодо його укладання він не отримував. Також його повідомили, що свій лічильник він може забрати в зручний для нього час.

З висновками вказаними в довідці про непридатність позивач не згоден взагалі. Вказана причина непридатності, причинила йому душевні страждання у зв`язку з фактичним знешкодженням його майна (лічильника).

Крім того, додана довідка не відповідає формі, вказаній в Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки..., затверджених Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 193 від 08.02.2016.

Працівники Костянтинівського УГГ Гомонов і Комарова 31.10.2019, за його присутності, демонтували його лічильник газу для проведення періодичної повірки, склали Акт про демонтаж, в Акті є запис, що «механічні пошкодження та ознаки самовільного втручання в роботу ЗВТ «не обнаружено». Акт підписали обидві сторони.

Відповідачем порушено порядок, вказаний в підпункті 3 пункту 4 ч. 8 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2494 від 30.09.2015.

Лічильник газу позивачеві не повернутий, про його непридатність повідомили тільки 18 березня 2021 року, після неодноразових його письмових звернень.

25 січня 2021 року представники Костянтинівського УГТ привезли йому новий лічильник газу виробництва Польщі для встановлення замість признаного непридатним, він в присутності сусіда ОСОБА_6 відмовився прийняти представлений лічильник газу по зазначеним причинам та заниженою технічної можливості нового лічильника газу. Також позивач відмовився від отримання його непридатного лічильника.

Посилаючись на викладене, просив суд:

- Визнати протиправним бездіяльність Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» щодо відмови проведення перерахунку суми його переплати за послуги газопостачання станом на 15.01.2021 року;

- Зобов`язати Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» невідкладно перерахувати на його рахунок до Костянтинівської філії «Ощадбанку» суму його переплати за послуги газопостачання в розмірі 9168,15грн.;

- Визнати протиправним спосіб визнання непридатним його лічильника газу, UGI (L) №2650 Meters LTD London, «брак по зовнішньому вигляду» у довідці №113 від 21.05.2020р. за №05/1/М/659/Д;

- Визнати протиправними дії Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» щодо умов і строку проведення періодичної повірки його лічильника газу в супереч Порядку, затвердженого Постановою КМУ №474 від 08.07.2015р., Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р., та Порядку проведення повірки … затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №193 від 08.02.2016р.;

- Зобов`язати Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» невідкладно, за свій рахунок, встановити йому новий лічильник газу, тип якого узгодити із ним;

- Стягнути з Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» на його користь 50 000,00 гривень, в якості відшкодування завданої моральної шкоди;

- Звільнити його повністю від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- Зобов`язати відповідача в місячний термін надати суду, а в копіях йому, письмовий звіт про виконання рішення суду по справі в повному обсязі.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними бездіяльність Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку суми його переплати за послуги газопостачання станом на 15 січня 2021 року.

Зобов`язано Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» зробити перерахунок суми переплати за послуги газопостачання ОСОБА_1 та перерахувати суму переплати на рахунок ОСОБА_1 , який ним буде надано.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було проігноровано заяви позивача щодо руху справи, неодноразово відкладено розгляд справи, з незрозумілих причин здійснено заміну секретаря судового засідання та відмовлено з задоволенні всіх заяв позивача щодо збирання доказів у справі. Рішення суду було оприлюднене у Єдиному реєстрі судових рішень лише через 20 днів після прийняття рішення по справі, а позивачу його доставлено на електронну пошту лише 15 вересня 2023 року, після його неодноразових звернень до суду першої інстанції. Зазначає, що, задовольнивши позовні вимоги в частині зобов`язання Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» зробити перерахунок суми переплати за послуги газопостачання ОСОБА_1 та перерахувати суму переплати на рахунок ОСОБА_1 , який ним буде надано, суд не вказав точної суми перерахунку. Судом не було враховано, що умови і строк проведення періодичної повірки лічильника газу відповідачем здійснено всупереч Порядку, затвердженого Постановою КМУ №474 від 08.07.2015, Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, та Порядку, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №193 від 08.02.2016. Позивач переконаний, що його лічильник ніхто не перевіряв взагалі, а тому вважає, що його права, як споживача, порушені та підлягають захисту у судовому порядку з підстав, докладно наведених ним у позовній заяві, які він наводить також і в апеляційній скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про причини неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

За правилом частин першої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 4, 5, 19 ЦПК України і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право або право особи в інтересах якої вона звертається до суду порушено.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи судом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відтак, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

У справі, що переглядається, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив суд: визнати протиправним бездіяльність Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» щодо відмови проведення перерахунку суми його переплати за послуги газопостачання станом на 15.01.2021 року; зобов`язати Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» невідкладно перерахувати на його рахунок до Костянтинівської філії «Ощадбанку» суму його переплати за послуги газопостачання в розмірі 9168,15грн.; визнати протиправним спосіб визнання непридатним його лічильника газу, UGI (L) №2650 Meters LTD London, «брак по зовнішньому вигляду» у довідці №113 від 21.05.2020р. за №05/1/М/659/Д; визнати протиправними дії Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» щодо умов і строку проведення періодичної повірки його лічильника газу в супереч Порядку, затвердженого Постановою КМУ №474 від 08.07.2015р., Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р., та Порядку проведення повірки … затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №193 від 08.02.2016р.; зобов`язати Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» невідкладно, за свій рахунок, встановити йому новий лічильник газу, тип якого узгодити із ним; стягнути з Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на його користь 50 000,00 гривень, в якості відшкодування завданої моральної шкоди; зобов`язати відповідача в місячний термін надати суду, а в копіях йому, письмовий звіт про виконання рішення суду по справі в повному обсязі (т. 1 а.с. 2-9).

Обґрунтовуючи пред`явлені позовні вимоги до вказаного відповідача - Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз», позивач ОСОБА_1 вказував, що між ним та відповідачем було укладено письмовий Договір про надання населенню послуг по газозабезпеченню, який неодноразово було продовжено, та Договір від 09.08.2008 діє по теперішній час. Позивач ОСОБА_1 виконував взяті на себе зобов?язання належним чином, тоді як Костянтинівським управлінням по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неодноразово порушено його права, як споживача, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом для відновлення порушенного права та відшкодування завданої моральної шкоди. Виходячи із суті спору, підстав та предмету позову, всі позовні вимоги пред`явлено ОСОБА_1 саме до Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет, підстави та відповідачів за пред`явленим позовом наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (провадження № 14-61цс19, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (провадження № 14-94цс19) та інших звертала увагу на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Частиною першою статті 47 ЦПК України регламентовано, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

За приписами статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20) зроблено висновок про те, що філії та представництва, які не є юридичними особам, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору. З урахуванням цивільно-правового статусу філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу як складової частини юридичної особи, що його створила.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 9 лютого 2022 року у справі № 607/4090/21, від 9 лютого 2022 року у справі № 213/4206/19, від 7 липня 2021 року у справі № 712/13066/18, від 10 листопада 2021 року у справі № 552/2889/20, що свідчить про сталість судової практики при вирішенні питання процесуального статусу філії чи представництва у справі.

ЄСПЛ зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, 6 грудня 2007 року).

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду, з метою вирішення спору про визнання дій відповідача протиправними, порушення прав споживачів та стягнення моральної шкоди, з позовом до Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (на теперішній час назву Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» змінено на Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»), яке не має статусу юридичної особи.

Жодних вимог до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», яке змінило назву на Приватне акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», як юридичної особи, з якою 09 серпня 2008 року ОСОБА_1 уклав Договір про надання населенню послуг по газозабезпеченню (т.1 а.с. 17-20), позивач не заявив і відповідне обґрунтування в позовній заяві відсутнє.

Проте, ураховуючи цивільно-правове становище філій та представництв недопустимою є самостійна і безпосередня участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу як складової частини юридичної особи, що його створила.

Розглядаючи справу та вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував, що Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (на теперішній час назву Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» змінено на Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»), відповідно до положень статей 47, 48 ЦПК України не може виступати стороною у цивільному процесі, а тому такий позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Виходячи з того, що філія як відокремлений підрозділ та представництво, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю і не можуть бути стороною у цивільному процесі, справи, в яких відповідачем виступає така філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору.

Таким чином, вирішуючи позов ОСОБА_1 до Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (на теперішній час назву Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» змінено на Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз») про визнання дій відповідача протиправними, порушення прав споживачів та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги на зміст пред`явлених вимог і характер спірних правовідносин, помилково розглянувши по суті позовну заяву, у якій відповідачем позивач визначив філію, яка не має статусу юридичної особи.

Відповідно до вимог частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду про часткове задоволення позову підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 та частин першої, другої статті 377 ЦПК України, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства позов заявлений до особи, яка не може бути стороною у справі, у зв`язку з відсутністю у неї цивільної процесуальної дієздатності.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не бере, оскільки районний суд повинен був відмовити у відкритті провадження у справі з наведених вище правових підстав, а не розглядати спір по суті.

Водночас, позивач не позбавлений права звернутися з відповідними вимогами до належного відповідача - юридичної особи Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

На підставі викладеного та керуючись статтями 255, 256, 367 - 369, 374, 377, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2023 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (на теперішній час назву Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» змінено на Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз») про визнання дій відповідача протиправними, порушення прав споживачів та стягнення моральної шкоди - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 05 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: