"05" грудня 2023 р.
Справа № 638/9340/20
Провадження № 2/642/590/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.,

за участю секретарів Карпухіна Д.Д., Борсук В.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бережнової Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість спожитої теплової енергії у розмірі 19 288 грн 93 коп. за період з 01 жовтня 2016 року по 30 квітня 2020 року, інфляційні витрати у розмірі 178 грн. 66 коп., 3% річних у розмірі 48 грн. 22 коп. та стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення цокольного поверху № 3-:-6, 6 а літ. «А-4» у житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52 кв. м., з централізованою системою опалення. Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюється нежитлове приміщення відповідача. У порушення ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» відповідач не уклав договір з КП «Харківські теплові мережі» та отримував теплову енергію за потреби опалення за відсутності письмового договору. Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщення підтверджується актами про підключення/відключення опалення, та актами обстеження системи теплоспоживання об`єкту, складеними представниками позивача. Ні приміщення відповідача, ні житловий будинок, у якому вони розташовані, не були обладнані приладами обліку теплової енергії, тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався позивачем розрахунковим способом згідно з нормативними документами «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94з урахуванням теплового навантаження.

За період бездоговірного користування з 01 жовтня 2016 року по 30 квітня 2020 року у відповідача виникла заборгованість на суму 19 288 грн 93. 24.12.2019 р. відповідачу направлено лист-вимогу щодо обов?язку сплати заборгованості за використану теплову енергію, що до цього часу не сплачено.

16.06.2021 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірні нежитлові приміщення, згідно з актом вводу в експлуатацію є вбудовано-прибудованими і знаходяться у цокольному поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , мають окремий вхід та вихід, та жодним чином не пов`язані зі входом до житлового будинку. Згідно довідки СПКО «Реконструкція» при введені в експлуатацію вказаного приміщення у 1995 році система опалення та/або приборів опалення в цих нежитлових приміщеннях не було. Теплопостачання у приміщеннях відповідача відсутнє с часу реконструкції будинку та введення в експлуатацію у 1995 році, заміри нормативної температури у приміщенні жодного разу не проводилися,

Відсутність опалення у приміщеннях відповідача також підтверджується технічним паспортом КП «ХМБТІ». Відповідно до даних технічного паспорту БТІ № 8708 від 14.05.2008р. площа нежитлових приміщень складає 52,0 кв. м., опалення та гаряче водопостачання відсутнє. Позивачем не надано жодного доказу про те, що відповідачу у зазначений період надавалися послуги теплопостачання в нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 . Між сторонами договір про надання послуг з централізованого опалення укладено не було, акти підключення та відключення опалення, додані до позову, не є достатніми та достовірними доказами, оскільки усі ці акти складено відносно житлового будинку, Одночасно з відзивом представником позивача подано заяву про застосування позовної давності, в якій представник просить суд відмовити у задоволені позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» у зв`язку з пропуском строку позовної давності та безпідставністю та недоведеністю позову.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.09.2020 матеріали цивільної справи направлені за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.04.2023 цивільну справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

01.06.2021 КП «Харківські теплові мережі» зменшені позовні вимоги, просили стягнути з відповідача на користь позивача вартість спожитої теплової енергії у розмірі 13 878 грн 67 коп. за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2020 року, інфляційні витрати у розмірі 129 грн. 50 коп., 3% річних у розмірі 39 грн. 12 коп. та стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн.

В судове засідання представник позивача з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Бережнова Ю. Є. в судові засідання з`явилася, проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі.

Суд, вислухавши доводи сторін, свідка, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є технічним працівником КП «Харківські теплові мережі», йому відомо, що система теплопостачання у будинку АДРЕСА_1 проходить через підвальні приміщення, технічна можливість щодо від?єднання цокольних приміщень від опалення житлового будинку відсутня.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 160572243 від 22.03.2019 вбачається, що право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху №3:-6,6а у житловому будинку літ. «А-4», загальною площею 52 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 на підставі договору про розірвання договору дарування від 13.10.2015 року зареєстровано за ОСОБА_2 .

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 обладнаний централізованою системою теплопостачання, нежитлові приміщення цокольного поверху №3-:-6, 6а є невід`ємною частиною житлового будинку.

Договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_2 не укладався, але теплова енергія у житловий будинок за вказаною адресою надавалась.

Так, за зазначений період, який є предметом розгляду суду, складено акти представниками КП «Харківські теплові мережі» про обстеження системи теплоспоживання об?екту, підключення та відключення вказаного будинку до джерела теплової енергії: № 177/5064 від 20.10.2016 р., № 177/6510 від 03.04.2017 р.; № 177/7419 від 15.10.2017 р., № 177/4894 від 10.04.2018 р.; № 177/8905 від 19.10.2018 р.; № 177/9891 від 10.04.2019 р.; № 177/10351 від 23.10.2019 р.; № 177/11559 від 08.04.2020 р.

В акті КП «Харківські теплові мережі» №177/1285 від 19.04.2019 р. обстеження зазначається, що приміщення площею 52 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , система опалення нежитлового приміщення єдина з житловим будинком, провести обстеження не вбачається можливим у зв?язку з відсутністю доступу, споживачу ОСОБА_2 приписано укласти договір на споживання теплової енергії.

Відповідач надав Акти обстеження та прийому передачі вказаних приміщень ОСОБА_2 (Харківська асоціація незалежних арбітражних керуючих) від 13.10.2015 та 01.12.2019, де зазначено про відсутність у вказаних приміщеннях газо-, тепло-, водо-, електропостачання та опалення.

Згідно довідки СПКО «Реконструкція» при введені в експлуатацію вказаного приміщення у 1995 році система опалення та/або приборів опалення в цих нежитлових приміщеннях не було, теплопостачання у приміщеннях відповідача відсутнє с часу реконструкції будинку та введення в експлуатацію у 1995 році, відсутність опалення у нежитлових приміщеннях цокольного поверху № 3-:-6, 6 а літ. «А-4» у житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52 кв. м. також підтверджується технічним паспортом КП «ХМБТІ». Відповідно до даних технічного паспорту БТІ № 8708 від 14.05.2008р. площа нежитлових приміщень складає 52,0 кв. м., опалення та гаряче водопостачання відсутнє.

24.12.2019 на адресу відповідача ОСОБА_2 КП «Харківські теплові мережі» направляло вимогу про оплату спожитої теплової енергії та рахунки-фактури: від 06.06.2019 р. за травень 2019 на суму 9949,84 грн.; від 06.09.2019 за серпень 2019 на суму 5410,26 грн,, від 06.12.2019 за листопад 2019 на 503,47 грн,

Вказані акти не підписані відповідачем ОСОБА_2 , тому не є достовірними доказом наявності підтвердження вказаної заборгованості, як і направлені на адресу відповідача вимоги про наявність заборгованості у вказаному розмірі.

Відповідно до ч. 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Такими діями є реальне постачання теплової енергії КП «Харківські теплові мережі» у будинок з адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідач заперечував проти стягнення з нього заборгованості та зазначив, що він не є споживачем послуг КП «Харківські теплові мережі», та до його приміщень позивачем не постачається теплова енергія. На підтвердження своїх доводів надав акти обстеження та прийому передачі нерухомого майна згідно розірвання договору дарування від 13.10.2015 року та від 01.12.2019 року, та технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Наданий розрахунок заборгованості суд не може бути прийнятий до уваги, оскільки він містить перерахунки за 2019, 2020 р. без зазначення підстав для перерахунку та включення вказаної суми у вказаний період.

Одночасно відповідач та його представник заявили клопотання про застосування строку позовної давності та відмову в позові з цієї підстави.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (стаття 267 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (§ 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Stubbings and Others v. the United Kingdom»; § 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача згідно зі змістом позовної заяви за період з 01.04.2017 по 30.04.2020 суду не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору у зв`язку з відмовою в позові стягненню з відповідачки не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 256, 257, 259, 261, 262 ,263-265, 267 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання- відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення виготовлений 05.12.2023.

Суддя А.М. Гримайло