Ленінський районний суд м. Полтави
Справа №553/5071/22
Провадження № 2/553/1198/2023
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Зубань Н.Л.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає встановити факт постійного спільного проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_1 , з січня 2015 року і до дня її смерті, та визнати ОСОБА_1 спадкодавцем четвертої черги за законом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно. Зазначає, що ОСОБА_2 , не була заміжньою, дітей та інших близьких родичів не мала. Вона була знайома з ОСОБА_2 ще з 1994 року у зв`язку із роботою, в подальшому вони здружились, разом проводили відпочинок, подорожували. В жовтні 2014 року позивачу встановили діагноз «рак молочної залози», та вона перенесла операцію, після чого проводилась онкотерапія. ОСОБА_2 дуже допомагала їй, підтримувала її, як морально, так і фінансово, на час проведення операції та відповідних процедур. Фактично після цих подій, з січня 2015 року ОСОБА_2 почала постійно проживати з родиною позивача, в їх квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 відносилась до неї як до доньки, а вона до неї як до матері, і проживали однією сім`єю разом з її чоловіком ОСОБА_3 та її донькою ОСОБА_4 в її трикімнатній квартирі, загальною площею 75,5 кв.м. У 2017 році у її доньки ОСОБА_5 народилась донька, до якої ОСОБА_2 також ставилась як до члена родини. У ОСОБА_2 була своя кімната в квартирі, і у них склався порядок користування житловим приміщенням. Вона, її родина та ОСОБА_2 мали спільний бюджет, вони спільно харчувались, спільно купували продукти, купували майно для спільного користування, саме ОСОБА_2 були замовлені та придбані меблі в кімнату, а позивач особисто купувала їй оправу для окулярів та лінзи для окулярів, оскільки у ОСОБА_2 були проблеми з зором, що свідчить про наявність спільного побуту. За весь час їх постійного проживання, вони за спільні кошти оновлювали меблі в квартирі, купували нову електричну техніку. У квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_2 , були замінені вікна, замовленням яких, займалась позивач. ОСОБА_2 полюбляла подорожувати, і вони разом часто відпочивали у будинках відпочинку та санаторіях. На початку січня 2022 року ОСОБА_2 захворіла на коронавірус та за для безпеки родини, вона вирішила на період хвороби пожити окремо в своїй квартирі, але лікуванням та забезпечення її необхідними ліками, займалася позивач. Хвороба дала ускладнення і ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, після її смерті позивач отримала довідку про причину її смерті та отримала свідоцтво про її смерть. Особисто вона та її родина займалися організацією та проведенням її поховання. З цих підстав позивач прохає встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_2 та визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом.

Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 28.10.2022, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому представник Харківської міської ради прохає позов залишити без задоволення за безпідставністю та недоведеністю. Заперечення проти позову вмотивовані відповідачем тим, що позивачем не надано доказів спільного проживання однією сім`єю з померлою. Оскільки позивач та померла працювали разом, придбання меблів, окулярів, може бути пов`язане саме з фактом наявності спільних трудових відносин та не доводить їх спільне проживання. Ставлення позивача до померлої, яка була одинокою особою похилого віку, надання їй допомоги, а згодом і організація поховання, за твердженням представника відповідача, також не є безумовним підтвердження факту спільного проживання і підставою для застосування ст.1264 ЦК України. З посиланням на висновки Верховного Суду вказує, що самі по собі показання свідків, допитаних за ініціативою позивача та спільні фотографії не можуть бути достатніми і беззаперечними доказами проживання позивача разом із спадкодавцем однією сім`єю і не можуть мати вирішального та переважного значення. Звертає увагу, що за текстом позову позивач стверджує про спільне проживання з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як у прохальній частині, прохає встановити факт проживання у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідач звертає увагу, що ОСОБА_2 померла у власній квартирі та за життя не скористалась своїм правом на складання заповіту, тобто не надала особистого розпорядження на випадок своєї смерті, в тому числі не признала своєю спадкоємицею ОСОБА_1 .

З вказаних підстав відповідач стверджує про недоведеність позивачем факту спільного проживання з померлою, наявність з нею спільного побуту, спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків та звертає увагу, що судове рішення у цій справі суттєво впливає на майнові права міської ради.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.05.2023, підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, учасники процесу в судове засідання не прибули. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги нею підтримані. Відповідачем причини неприбуття до суду не повідомлялись.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 21.11.2023 не здійснювалось.

В ході розгляду справи, в судовому засіданні 06.09.2023, представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на викладені у позові обставини. Звернула увагу, що у прохальній частині позову вказана адреса АДРЕСА_3 , за якою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла та яка не є спільним місцем проживання позивача та померлої.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.09.2023 позов не визнав, прохав відхилити заявлені позивачем вимоги з підстав, викладених у відзиві.

З`ясувавши позиції сторін, заслухавши пояснення представників, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК).

У ч.1 ст.89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх поцесуальних прав та обв`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Як убачається з матеріалів справи, зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є АДРЕСА_2 (а.с.4-6).

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7) ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років в м. Харків померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис за № 676 від 12.01.2022.

Вказана обставина також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 9 від 12.01.2022 (а.с.8).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №10-12/91-Дм від 11.01.2022, місцем смерті ОСОБА_2 є АДРЕСА_3 . Лікарське свідоцтво було отримано ОСОБА_1 11.01.2022.

У відповідності до копії договору-замовлення №004078 на організацію та проведення поховання від 13.01.2022 та бланку замовлення, організацію та проведення поховання померлої ОСОБА_2 , облаштування місця поховання було замовлено та оплачено ОСОБА_1 (а.с.1-16).

Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю. від 31.01.2022 №15/02-14 (а.с17) адресованого ОСОБА_1 , останню повідомлено про відкриття 24.01.2022 спадкової справи № 4/2022 до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини як такої, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до Витягів зі Спадкового реєстру №68088438, №68226233 (а.с.18,19), відомості про наявність заповітів/спадкових договорів від імені ОСОБА_2 у реєстрі відсутні, 24.01.2022 зареєстрована спадкова справа 4/2022.

Згідно із копією свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2020 реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.21), власником квартири АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААБ №276117, ОСОБА_1 24.02.2020 встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням, рекомендовано, зокрема, дистанційний нагляд лікаря онколога.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що у зв`язку з роботою, починаючи з 1994 року знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які у свою чергу багато років дружили, а згодом їх відносини переросли у більш близькі, родинні. ОСОБА_1 хворіла, а ОСОБА_2 допомагала останній. ОСОБА_2 була одинокою та розповідала що боїться залишитись сама. Приблизно у 2016 році, але точно свідок не пам`ятає, ОСОБА_1 з родиною та ОСОБА_2 прийняли рішення щодо спільного проживання. Свідок особисто чула розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які домовлялись про здійснення покупок для дому, обговорювали меню, планували, як будуть відмічати свята. Також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом їздили відпочивати, спільно купували побутову техніку додому, на роботу приїжджали разом, купували продукти на всю родину.

Свідок ОСОБА_7 в суді показала, що з ОСОБА_1 знайома приблизно з 1987 року, а з ОСОБА_2 познайомилась у 2014 році, коли навідувала позивача після операції. Родина свідка часто збирається вдома у ОСОБА_1 , проводять спільний відпочинок, відмічають свята. Приблизно на початку 2015 року ОСОБА_2 почала проживати спільно з ОСОБА_1 , свідок часто бачила їх разом, коли вони повертались з роботи, у ОСОБА_2 була своя кімната в квартирі, яку вони облаштовували спеціально для неї. Під час спільного відпочинку вдома у позивача, завжди була присутня ОСОБА_2 , яка могла трошки посидіти разом з усіма, а потім знаходилась у своїй кімнаті, ОСОБА_2 була одягнута в домашній халат, мала в квартирі свої речі. Позивач та ОСОБА_2 разом відпочивали, їздили у відпустки, спільно готували страви на кухні, спільно купляли продукти. ОСОБА_2 була одинокою та казала, що їй страшно залишитись на самоті, коли ОСОБА_1 хворіла, ОСОБА_2 дуже їй допомагала, вони ставились одне до одного як рідні.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що особисто знайомий як з позивачем так і з ОСОБА_2 по роботі. Він працював водієм ОСОБА_2 до кінця її життя, за її розпорядженням купував продукти харчування на всю родину, засоби для прання та привозив їх на АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали родинні відносини, вони спільно відпочивали, ставились одна до одної як до рідної, спільно відмічали свята, купували речі, продукти, він бачив у квартирі ОСОБА_1 речі ОСОБА_2 . Також за розпорядженням ОСОБА_2 він відвозив постільну білизну всієї родини до пральні. Наприкінці життя, коли ОСОБА_2 захворіла, їй було важно підійматись по сходам на п`ятий поверх (свідок допомагав їй підніматись), та щоб не наражати родину на небезпеку, вона прийняла рішення ночувати у себе в квартирі, однак продукти харчування він в той час туди не привозив, приготовані страви приносила ОСОБА_1 .

Вказані свідками обставини щодо спільного придбання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 меблів, побутової техніки, речей, узгоджуються із приєднаними до справи видатковою накладною, товарними чеками (а.с.9-11), згідно з якими ОСОБА_2 придбала, замовила доставку на адресу: АДРЕСА_2 (п`ятий поверх) та здійснила отримання шафи-купе, телевізора у 2018, а ОСОБА_1 у 2018,2020 роках придбала лінзи та оправи для окулярів.

Також, покази свідків щодо спільного відпочинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 узгоджуються із долученими до справи фотокартками за період з 2013-2019 роки (а.с.22-31).

У відповідності до виписки з медичної карти від 02.05.2018 (а.с.12), ОСОБА_2 було проведено оперативне лікування правого ока.

Згідно із видатковою накладною від 19.02.2019 ОСОБА_1 придбала, замовила доставку на адресу АДРЕСА_3 та прийняла конструкцію з ПВХ (вікна) з монтажем, що також узгоджується із вказаними позивачем обставинами щодо наявності спільного побуту та спільне вирішення побутових питань.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

У відповідності до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Згідно з абз. 5 п.6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання (постанови Верховного Суду від 31.03.2020 у справі 205/4245/17, від 23.04.2020 у справі 686/8440/16-ц).

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, у цій справі підлягають встановленню, як факт проживання позивача однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання щонайменше п`ять років.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Так, виходячи з досліджених доказів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривало були знайомі, мали дружні відносини, остання була одинокою особою, та у розмовах неодноразово згадувала свої побоювання залишитись самотньою, відомості про складання нею заповітів/спадкових договорів відсутні.

Згідно із показаннями свідків, які узгоджуються із долученими до справи іншими доказами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставились одна до одної як рідні, з 2015 року спільно проживали у квартирі ОСОБА_1 по АДРЕСА_4 , між ними склався порядок користування житлом (у ОСОБА_2 була своя кімната в квартирі, куди придбавались меблі, побутова техніка), останні спільно купували продукти, спільно готували їжу, спільно відмічали свята, подорожували та опікувались одна одною. Лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 було отримано ОСОБА_1 , остання ж займалась організацією її поховання.

Заперечуючи проти позову відповідачем жодного доказу на підтвердження своїх аргументів суду надано не було, клопотання про витребування таких доказів не заявлялось.

Твердження відповідача про те, що позивач та померла були пов`язані трудовими відносинами, а тому придбання будь-яких речей могло відбуватись через наявністю спільних трудових відносин не узгоджується із наданими позивачем товарними чеками, видатковими накладними, платником у яких вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як фізичні особи, а не підприємство, в якому вони працювали. До того ж у накладній вказано адресу доставки товарів, яке відповідає місцю спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, з матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем, ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, взаємних прав та обов`язків, що свідчить про реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 у період з січня 2015 року до часу відкриття спадщини та визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , з огляду на що позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з січня 2015 року до часу відкриття спадщини.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ;
Відповідач: Харківська міська рада, , адреса: 61001, м.Харків, пл.Конституції, 7.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих