Справа № 559/3941/23
Провадження № 2/559/886/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суду Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, їй після смерті брата ОСОБА_3 , як спадкоємцю, належить майно, що складається з 51/100 частини житлового будинку житловою площею 40,0 кв.м, загальною площею 70,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташована його частина будинку зареєстрована в Державному реєстрі речових праав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Кадастровий номер ділянки :01:003:2061, площа 0,0293 га. Власником іншої частини будинку згідно договору купівлі-продажу від 02.10.2007 є ОСОБА_4 , йому належить 49/100 житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Його право зареєстроване у встановленому законом порядку. В добровільному порядку поділ будинку внатурі на самостійні об`єкти права власності шляхом укладення нотаріального договору здійснено не було. Згідно висновку експерта вбачається, що згідно варіанту виділу Стороні 1 ( ОСОБА_2 ) пропонується виділити 49/100 частку житлового будинку з господарськими будівлями у складі: «А-1» приміщення: 1-1 кухні площею 11,3 кв.м, 1-2 житлова кімната площею 14,0 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 13,3 кв.м, загальною площею 38,6 кв.м; з надвірних будівель і споруд: сарай «Б», погріб «ПГ/Б», сарай «В», вбиральня «У», 1/2 огорожі №1, що складає цілу ідеальну частку, яка складає 49/100. Стороні 2 ( ОСОБА_1 ) пропонується виділити 51/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями у складі: по житловому будинку «А-1» виділити приміщення: 2-1 коридор площею 5,7 кв.м, 2-2 ванна площею2,4 кв.м, 2-3 передпокій площею 11,2 кв.м, 2-4 житлова площею 12.7 кв.м, загальною площею 32,0 кв.м, з надвірних будівель та споруд виділити: сходи «а-1», гараж «Г», 1/2 огорожі «N1», ворота «N2», що складає цілу ідеальну частку, яка у відповідності складає 51/100.

05 липня 2023 року рішенням Дубенського міськрайонного суду позов ОСОБА_2 до позивачки було задоволено та виділено в натурі в самостійний об`єкт права власності ОСОБА_2 49/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, в даному рішенні не було зазначено, яка реальна частка будинку залишається у приватній власності позивачки, а отже вона позбавлена отримати поштову адресу своєї окремої частини будинку і зареєструвати своє право власності як окремий об`єкт. Тому, позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В підготовче засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, всі свої доводи, аргументи та докази надала, інших пояснень не має.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання також не з`явився. 21 листопада 2023 року від ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого підтвердив обставини, викладені позивачкою у позовній заяві. Зазначила, що до ОСОБА_1 ніяких претензій не має. Просить виділити в натурі в самостійний об`єкт права власності 51/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 із надвірними будівлями, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 з ОСОБА_4 із подальшою державною реєстрацією права власності за ОСОБА_1 . Судовий збір просить залишити за ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 51/100 часини житлового будинку житловою площею 40,0 кв.м, загальною площею 70,6 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами на підставі свідоцтва про спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 164 (а.с. 9, 10).

Власником іншої 49/100 частини будинку згідно договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2007 року є ОСОБА_2 (а.с. 27-28).

Як вбачається з технічного паспорта на садибний житловий будинок, будинок АДРЕСА_2 складається з наступних приміщень, будівель та споруд: 1-1 - кухня площею 11,3 кв.м, 1-2 - житлова, площею 14,0 кв.м, 1-3 - житлова, площею 13,3 кв.м, всього по квартирі 1 38,6 кв.м; 2-1 коридор, площею 5,7 кв.м, 2-2 ванна, площею 2,4 кв.м, 2-3 передпокій, площею 11.2 кв.м, 2-4 житлова, площею 12.7 кв.м, всього по квартирі 2 32,0 кв.м. Всього по будинку 70,6 кв.м. Також «а» сходи, «Б» сарай, «ПГ/Б» погріб, «В» сарай, «Г» гараж, «У» убиральня, N1 огорожа, N2 ворота (а.с. 13-16).

Згідно висновку експерта №230209/3/1_ЮШ судової будівельно-технічної ексапертизи від 17.02.2023, Стороні 1 ( ОСОБА_2 ) пропонується виділити 49/100 частку житлового будинку з господарськими будівлями у складі: «А-1» приміщення: 1-1 кухні площею 11,3 кв.м, 1-2 житлова кімната площею 14,0 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 13,3 кв.м, загальною площею 38,6 кв.м; з надвірних будівель і споруд: сарай «Б», погріб «ПГ/Б», сарай «В», вбиральня «У», 1/2 огорожі №1, що складає цілу ідеальну частку, яка складає 49/100. Стороні 2 ( ОСОБА_1 ) пропонується виділити 51/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями у складі: по житловому будинку «А-1» виділити приміщення: 2-1 коридор площею 5,7 кв.м, 2-2 ванна площею2,4 кв.м, 2-3 передпокій площею 11,2 кв.м, 2-4 житлова площею 12.7 кв.м, загальною площею 32,0 кв.м, з надвірних будівель та споруд виділити: сходи «а-1», гараж «Г», огорожу «N1», ворота «N2», що складає цілу ідеальну частку, яка у відповідності складає 51/100 (а.с.17-23).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 05 липня 2023 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та виділено в натурі в самостійний об`єкт права власності ОСОБА_2 49/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 із надвірними будівлями, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_2 з ОСОБА_1 із подальшою державною реєстрацією права приватної власності за ОСОБА_2 (а.с.11-12).

Згідно звіту про оцінку майна, ринкова вартість 51/100 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 становить 115 260 грн (а.с.24-25).

Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. 2 ст. 355 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у прав власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна.

Статтями 316, 317 ЦК України встановлено, що право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласникам у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що "у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників".

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" № 7 від 04.10.1991: "При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом".

Судом встановлено, що сторони по справі здійснили розподіл між собою вказаного будинковолодіння з ізольованими жилими і підсобними приміщеннями та самостійними виходами, тобто існує технічна можливість провести виділ 51/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_1 в цілу ідеальну частку, як самостійний об`єкт нерухомості.

Таким чином, дослідивши письмові докази, зважаючи на повне визнання позову відповідачами, а також те, що позивачка не порушує права володіння, користування та розпорядження майном відповідача, частка позивачки в спільній частковій власності складається із конкретних приміщень, що розподілені між співвласниками, нежитлові та житлові приміщення ізольовані від приміщень іншого співвласника, мають окремий вхід, при цьому не порушуються права інших співвласників, позов підлягає до задоволення.

З огляду на позицію позивачки зазначену по позові щодо залишення судових витрат в розмірі 1152,60 грн за останньою, такі залишаються за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 60, 81, 141, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 335, 355, 356, 364 ЦК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про виділ частки нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 у натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна на праві приватної власності 51/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 із надвірними будівлями, до якого входять по Житловому будинку «А-1» приміщення: 2-1 коридор площею 5,7 кв.м, 2-2 ванна площею 2,4 кв.м, 2-3 передпокій площею 11,2 кв.м, 2-4 житлова площею 12.7 кв.м, загальною площею 32,0 кв.м, а з надвірних будівель та споруд виділити: сходи «а-1», гараж «Г», 1/2 огорожі «№1», ворота «№2», припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , із подальшою державною реєстрацією права приватної власності за ОСОБА_1 .

Судові витрати в розмірі 1152 (однієї тисячі ста п`ятдесяти двох) гривень 60 копійок залишити за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 11 грудня 2023 року.

Суддя М.В. Панчук