Провадження № 22-ц/811/786/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.

з участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 року в складі судді Мельничук І.І. в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовує тим, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на 2 поверсі. Під час особливого періоду він мобілізований за контрактом до Збройних Сил України.

В квартирі АДРЕСА_2 , яка також розташована на 2 поверсі цього ж будинку, проживає відповідач ОСОБА_1

12 жовтня 2020 року у будинку працювала міжвідомча комісія з посадових та службових осіб Управління комунальної власності та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, при залученні комунальних служб та національної поліції з метою проведення обстеження комунального нежитлового півпідвального приміщення будинку площею 52, 5 кв.м., яким самовільно заволоділи та користувалися мешканці квартири АДРЕСА_2 цього будинку, у тому числі і відповідач. Позивач, як мешканець будинку, був залучений посадовими особами органів місцевого самоврядування до роботи міжвідомчої комісії. Присутність позивача не дуже сподобалася мешканцям квартири АДРЕСА_2 , які самовільно заволоділи та користувалися комунальним нежитловим приміщенням будинку площею 52,5 кв.м. Відповідач, який спеціально прийшов спостерігати роботу комісії та скоріш за все й перешкоджати, розпочав сварку з дільничним офіцером, а згодом почав принижувати особисту честь та гідність позивача публічно.

Відповідач сказав: «Ти «салага», «бандерівець - йди в свій схорон», «фашист», «рагуль», «прийшов загарбувати чуже майно», «хто ти такий», «так ти Україну захищаєш». Відповідач говорив це позивачу в очі, нахилившись до нього майже лоб в лоб, позивачу важко було себе стримати. Звісно, що розрахунок був на фізичну відповідь і тоді комісія та поліція займалася б позивачем, як особою яка нанесла тілесні ушкодження сусідові, а не мешканцями квартири АДРЕСА_2 , які здійснили правопорушення та самовільно зайняли приміщення територіальної громади м. Львова. У подальшому, 15 листопада 2021 року, управління комунальної власності Львівської міської ради у своєму листі подякували позивачу за небайдужість та громадську активність, а також зазначили, що Управлінням скеровано заяву щодо вчинення ряду кримінальних правопорушень, а також опрацьовується можливість звернення до суду з метою стягнення втраченої вигоди та недоотриманням Львівською міською територіальною громадою грошових коштів за користування мешканцями квартири АДРЕСА_3 нежитловими приміщеннями загальною площею 52,10 кв.м.

Називати позивача фашистом - прояв неповаги до захисників України. Фашистом можна назвати людину, котра не поважає життя інших і розглядає його як свою здобич. Головною ознакою фашизму є заперечення прав і свобод людини і громадянина.

Ідеологію фашизму було засуджено відповідним рішенням Нюрнберського трибуналу ще у 1946.

Позивач раніше працював у Департаменті адміністрація міського голови, департаменті гуманітарної політики Львівської міської ради, в комунальних установах та організаціях, а зараз перебуває на обліку міського Центру надання послуг ветеранам АТО, міській соціальній службі Личаківського району як учасник бойових дій, приймає участь в заходах з ветеранами АТО, які організовує Львівська міська рада. Представники міської влади знають позивача особисто як якісного службовця та захисника Вітчизни. Таким чином, вказані висловлювання відповідача позивач вважає такими, що принижують його честь, гідність, ділову репутацію людини та громадянина України, а тому змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

Просив суд визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, принижує, інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 12.10.2021 під час роботи міської комісії в будинку за адресою: АДРЕСА_4 : «Фашист, фашистська морда, бандерівець, рагуль, загарбник чужого майна»; зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно позивача недостовірну та принизливу інформацію, шляхом озвучення ОСОБА_1 перед посадовими та службовими особами, які були присутні в міській комісії в будинку за адресою: АДРЕСА_4 12.10.2021 та перед якими позивача було публічно принижено або шляхом надсилання письмових повідомлень; стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації та публічне приниження в розмірі 1 000 000, 00 грн.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 рокув задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3 , вважає, що суд першої інстанції допустив процесуальні порушення при розгляді справи.

Зокрема, суд не розглянув клопотання про долучення до матеріалів позову нотаріальної заяви свідка у справі ОСОБА_4 та поштових документів, які вказують, що відповідачу була завчасно надіслана копія такої заяви.

Також вважає, що відповідач зловживав процесуальним правом, оскільки ухилявся від судових засідань, хоча був проінформований про такі та мав адвоката.

Звертає увагу на те, що йому було не просто брати участь у судових засіданнях, оскільки виконує бойові завдання, здійснює тренування на військових полігонах.

Покликається на відповідь ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області з якої слідує, що з його боку був факт звернення з відповідного прецеденту, а з відповідачем була проведена профілактична співбесіда.

Вважає, що суд надав неналежну оцінку тим обставинам, що особа, яка перебувала у будинку без юридичних підстав, оскільки є лише співмешканцем сусідки, принизила ветерана АТО, учасника бойових дій.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду із позовом про відшкодування заподіяної моральної шкоди фізичній особі, шляхом приниження її честі, гідності та ділової репутації позивач не звільняється від обо`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, належними, допустимими та достатніми доказами, у встановленому законом порядку.

При цьому, із копії відповіді заступника начальника ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області в Р. Козуба від 05.11.202 встановлено, що факти по зверненню ОСОБА_5 від 24.10.2021 № 43137 знайшли своє підтвердження частково, з ОСОБА_6 було проведено профілактичну бесіду з приводу недопущення правопорушень та порушень громадського порядку в суспільстві, встановлено відсутність у його діях складу кримінального правопорушення.

Пояснення свідка ОСОБА_4 суд оцінив критично, з врахуванням родинних відносин між позивачем та свідком, при цьому, за висновком суду, жодними іншими документами, що долучені до матеріалів справи позивачем, не можливо встановити заподіяння моральної шкоди ОСОБА_3 , зокрема відповідачем ОСОБА_1 .

Клопотань про допит інших свідків, окрім своєї дружини, чи інших клопотань про витребування доказів, з метою здобуття таких судом, стороною позивача не заявлено.

З наданого відеозапису, як це зазначає позивач із місця проведення комісії 12.10.2021, не можливо достеменно встановити, присутніх осіб, хто саме висловлюється, час та місце здійснення відеозапису, а також визначити ким та до кого були спрямовані висловлювання, що прозвучали на відеозаписі.

Клопотань про призначення судових експертиз у ході розгляду справи судом, стороною позивача не заявлялось.

Оскільки позивачем не доведено обставин, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог щодо завдання шкоди його честі, гідності та ділової репутації, не підлягає задовленню і позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка є похідною від цієї вимоги.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із копією посвідчення серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 18).

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 , згідно інформації наданої суду, не числиться зареєстрованим за адресою, запитуваною судом.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_5 (а.с. 30).

У зв`язку із зазначеним позов ОСОБА_3 , який був поданий до Личаківського районного суду м. Львова, із зазначеною адресою відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.01.2022 переданий за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області (а.с. 31).

Так, ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_1 , який є мешканцем квартири АДРЕСА_3 12.10.2021 під час засідання комісії у складі посадових осіб Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради розпочав сварку з дільничим офіцером, а згодом почав принижувати особисту честь та гідність, ділову репутацію ОСОБА_3 , публічно сказавши до нього: «Ти «салага», «бандерівець йди в свій схрон», «фашист», «рагуль», «прийшов загарбувати чуже майно», «хто ти такий», «Так ти Україну захищаєш». Відповідач говорив це в очі нахилившись майже в лоб.

З пояснень ОСОБА_3 , йому було важко себе стримати, але провокацію до застосування сили, вдалося уникнути.

ОСОБА_4 , яка є дружиною позивача, повідомила, що 12.10.2021 була присутня також під час засідання комісії за адресою: АДРЕСА_4 . Пояснила, що ОСОБА_1 не є мешканцем будинку за вказаною адресою, а лише періодично з`являється до квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться на одному поверсі із квартирою позивача.

Будучи присутньою 12.10.2021 на засіданні комісії, ОСОБА_4 чула, як відповідач образливо звертався до її чоловіка, а саме, що він є фашистом, салагою, є ніким.

Вказані звернення до позивача мали значний негативний, зокрема психологічний вплив, оскільки після події ОСОБА_3 став знервованим, дратівливим, замикається в собі, дуже часто при розмові повертається до інциденту.

З приводу зазначених обставин, позивач ОСОБА_3 звертався в Управління комунальної власності, у першу Клмунальну міську поліклініку м. Львова, КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», Львівський центр надання послуг учасникам бойових дій, із заявою про факт адміністративного правопорушення у Львівський районний відділ поліції, а також у ЛОО НДО «НОВА УКРАЇНА» з приводу розміру завданої моральної шкоди (а.с. 4-14).

Також, у матерілах справи наявний лист адресований ОСОБА_1 від 15.11.2021 про владнання непорозумінання та відшкодування моральної шкоди (а.с. 15)

Звертаючись із позовними вимогами позивач ОСОБА_3 зазначає, що поширена відповідачем інформація про те, що він є фашистом, є недостовірною та негативною, оскільки фашистом можна назвати людину, котра не поважає життя інших, відтак просить спростувати поширену відповідачем недостовірну та принизливу інформацію, а також стягнути моральну шкоду. Також зазначає, що такі висловлювання це прояв неповаги до захисників України.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить із того, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність, а саме дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у цивільній справі 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Стаття 3 та стаття 28 Конституції України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно із статтею 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із частиною 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).

Право на повагу до гідності та честі відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, які не мають економічного змісту (статті 269, 270 ЦК).

Згідно із ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Підставою для задоволення позову у справах про захист ділової репутації фізичної та юридичної особи є сукупність усіх обставин юридичного складу правопорушення, а саме: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (ділову репутацію).

За відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

У пункті 14 цієї Постанови звернуто увагу на те, що позовна заява у відповідних справах має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

В свою чергу, під інформацією необхідно розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ст. 1 Закону України «Про інформацію»).

Зважаючи на те, що вимога про стягнення моральної шкоди є дійсно похідною від доведеності факту порушення гідності та честі та обґрунтованості вимог у цій частині, колегія суддів вважає за доцільне, у першу чергу, перевірити власне вимоги ОСОБА_3 про поширення недостовірної інформації та наявності підстав для її спростування.

У пункті 6.32. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2019 № 904/4494/18 висловлено правову позицію про те, що при розгляді справ про захист честі, гідності та ділової репутації суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Дослідивши під час розгляду справи відеозапис, наданий стороною позивача, колегія суддів констатує те, що 12.10.2021 під час роботи комісії у будинку за адресою: АДРЕСА_4 на адресу позивача невстановленою особою сказано, що позивач «фашист, фашистська морда».

Надаючи пояснення в судовому засіданні 25 липня 2023 року позивач ОСОБА_3 повідомив, що такі слова в його адресу сказав відповідач ОСОБА_1 .

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 заперечив пояснення позивача, наголошував на тому, що він не був 12.10.2021 в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_4 в той час, коли там працювала комісія міської ради, звернув увагу, що у відтвореному відеозаписі чути лише слова, однак його особа не зафіксована.

18.04.2023 на адресу апеляційного суду надійшла заява від імені ОСОБА_1 , у якій зазначено про те, що позов у даній справі є непотрібним, відповідну ситуацію можна вирішити по-чоловічому, без судової тяганини. У заяві вказано, що він знав окремих деталей про позивача, свої виловлювання подав, як брутальну лайку, з приводу чого мав співбесіду з офіцером поліції. Також не знав, що серед присутніх осіб були посадовці міської ради, тому не вважав свої дії публічними, може вибачитися лише індивідуально.

Ознайомившись із вказаною заявою, відповідач ОСОБА_1 повідомив, що таку заяву не готував, підпис виконано не ним, заперечив викладені в заяві відомості.

На пропозицію суду, позивач ОСОБА_3 не надав інформацію про особи представників міської ради, які приймали участь в роботі комісії 12.10.2021, з клопотанням про виклик як свідків таких осіб не звертався, при цьому в судові засідання, призначені на 19.09.2023, 10.10.2023 та 14.11.2023 не прибув, двічі звертався із клопотаннями про відкладення розгляду справи, а про причини неявки в судове засідання 14.11.2023 не повідомив, з клопотаннями не звертався.

В свою чергу, колегія суддів погоджується із критичною оцінкою судом першої інстанції пояснень ОСОБА_4 , з врахуванням родинних відносин між позивачем та свідком.

Таким чином, судом не встановлено, ким саме поширена інформації про особу позивача у місці проведення роботи комісії 12.10.2021, оскільки з наданого відеозапису не можливо достеменно встановити присутніх осіб, хто саме висловлюється, а також визначити ким та до кого були спрямовані висловлювання, що прозвучали на відеозаписі, відтак відсутня одна із обставин складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову.

Окремо колегія суддів враховує, що за результатами аналізу законодавства та наукових праць, присвячених «фашизму», слід констатувати, що у зв`язку з відсутністю чіткого визначення універсального терміна «фашизм» у міжнародному праві, проблемою залишається формулювання його дефініцій у національному законодавстві держав.

З-поміж численних у сучасній літературі узагальнених інтерпретацій «фашизму», його найбільш фундаментальним, універсальним і точним поняттям є таке: «Фашизм» (італ. fascіsmo, від fascіo пучок, в`язанка, об`єднання) ідеологія, політичний рух і соціальна практика, які характеризуються такими ознаками і рисами:

1) відособлення за расовою ознакою, проголошення вищості однієї нації над іншими;

2) нетерпимість і дискримінація інших націй і національних меншин;

3) заперечення прав людини;

4) насадження режиму, заснованого на принципі тоталітарної державності, однопартійності і вождізму;

5) виправдання насильства і терору з метою придушення політичних опонентів;

6) мілітаризація суспільства, створення воєнізованих формувань і виправдання війни як засобу вирішення міждержавних проблем».

В загальному визначається, що фашизм це «політична ідеологія, яка заснована на вищості одних рас або націй над іншими (расизм), а також один із видів державного режиму тоталітарного типу, характеризується відкритою диктатурою, спрямованим та організованим з метою придушення прогресивних суспільних рухів».

На переконання суду, наявне на відеозаписі звернення «фашист», «фашистська морда», яке, як вважає позивач, звернуто до нього, є ототожненням позивача ОСОБА_3 із діяльністю осіб, що підтримують нацистську та фашистську ідеологію.

Наведене дає підстави для висновку про те, що в цій частині поширена невстановленою особою інформація є недостовірною, стосується позивача і є для нього негативною, при цьому внаслідок поширення такої інформації порушено особисті немайнові права (ділову репутацію) позивача.

При цьому, висловлювань на кшталт «бандерівець», на відео не встановлено, а в цілому такі не можуть розцінюватися судом, як образливі.

Однак, враховуючи те, що апеляційним судом не встановлено ким саме поширена вказана вище негативна інформації про особу позивача у місці проведення роботи комісії 12.10.2021, відтак відсутня сукупність обставин складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову до відповідача ОСОБА_1 .

Окрім визнання інформації недостовірною, позивач просить суд також стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди, яка оцінена ним у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З врахуванням наведених вище обставин, не підлягає задоволенню і вимога позивача про відшкодування відповідачем ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки така вимога не підтверджена належними засобами доказування, а тому колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди не має.

Таким чином, оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 листопада 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк