ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2023 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоварової Д.В.,
Представник позивача ПАТ «СК «УНІКА» - адвокат Білий В.С. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «СК «УНІКА» шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 289 972,63 грн., судовий збір у розмірі 4 349,59 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8 000 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що 01.12.2020 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «Сінгента» був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу Фольксваген (р.н. НОМЕР_1 )
02.01.2021 у м.Харкові сталося ДТП за участю транспортного засобу БМВ (р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Фольксваген (р.н. НОМЕР_1 ), від керуванням ОСОБА_3 внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Фольксваген (р.н. НОМЕР_1 ), що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №001427/4100/0000056.
Згідно з постанови Київського районного суду від 29.07.2021, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України.
Внаслідок ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля Фольксваген (д.р.н. НОМЕР_1 ). На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено: страховий акт № 00396153 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 403 743,85грн. (платіжне доручення №203786), страховий акт № 00396153 доплата та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 16 228,78грн. (платіжне доручення №215851), а всього - 419 972,63 грн.
Розмір страхового відшкодування дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобіля Фольксваген (д.р.н. НОМЕР_1 ), визначеного на підставі рахунків № НОМЕР_3 . Окремо, на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА» було проведено оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням 13 (звіт №9944), відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту (матеріального збитку) пошкодженого ТЗ становить - 475 191,97 грн.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Фольксваген (д.р.н. НОМЕР_1 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПРАТ «УПСК» згідно полісу № АР/7891624. Ліміт відповідальності страховика становить - 130 000,00грн., франшиза -0,00 грн.
18.08.2021 ПРАТ «УПСК» виконало своє зобовязання в сумі - 130 000,00грн., що дорівнює ліміту відповідальності страховика згідно полісу.
Так, позивач посилається на те, що для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановлюють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Окрім цього, вказує, що 02.01.2023 року між ТОВ «ЮК «Старк Україна» та Адвокатським бюро «Білий» укладено договір про надання правової допомоги №1/23ю, відповідно до якого, Адвокатське бюро «Білий» зобов?язується за дорученням ТОВ «ЮК «Старк Україна» надати правову допомогу та послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", що підтверджується договором доручення №ЮК/СУ від 02.09.2019 року та Додатком № 2 до нього. Згідно Договору про надання правової допомоги №1/23ю та Додатку № 2 до нього від 02.01.2023 р. (фіксований) позивачем (через повірену особу ТОВ «ЮК«СТАРК Україна») вже понесено витрати, за надану професійну правничу допомогу АБ «Білий» у розмірі 8000,00 грн. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
Ухвалою суду від 18.10.2023 справу прийнято до провадження Київського районного суду м.Харкова, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, 11.12.2023 до суду надійшла заява від представника позивача про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити їх та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 82-83).
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся судом своєчасно та належним чином (а.с.80-81), відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України).
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ухвали суду від 11.12.2023, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
02.01.2021 об 11-00 год. за адресою: м. Харків, водій ОСОБА_2 керувала автомобілем BMW ІЗ д.н.з. НОМЕР_4 по вул. Мироносицька при виїзді на перехрестя з вул. Ярослава Мудрого не надала переваги в русі автомобілю Volkswagen Amarok д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався з правого боку по вул. Я. Мудрого та скоїла з ним зіткнення. Автомобілі отримали механічні пошкодження, спричинені збитки (а.с.46-47).
Постановою Київського районного суду м.Харкова від 29.07.2021 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.124 КУпАП, - закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.54-56).
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Між Страхувальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Сингента» та Страховиком Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті від 20.11.2020, яким одним із застрахованих транспортних засобів є «Volkswagen Amarok, р.н. НОМЕР_1 (а.с.26-35).
Окрім цього, відповідно до відповіді НПУ трансортний засіб BMW ІЗ, р.н. НОМЕР_2 застрахований в ПРАТ «УПСК», власником транспортного засобу є ОСОБА_4 (а.с.49-50).
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України Про страхування, Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
За статтею 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який набув чинності з 01 січня 2005 року, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Тобто виходячи із суті такого страхування закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоді життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV).
Статтею 9 Закону № 1961-ІV встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язан і, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п.2,3 ч.1 ст.980 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Пунктом 5 ч.1 ст.989 ЦК України визначено обов`язок страхувальника повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.
ОСОБА_3 04.12.2021 звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» з заявою №00396153 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №001427/4100/0000056 (а.с.22).
Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст.990 ЦК України).
Відповідно до рахунку №СТ-000030 від 24.02.21 та страхового акту №00396153 вартість відновлювального ремонту визначеного на підставі рахунка-фактури СТО складає 403 743,85 грн., сума страхова відшкодування відповідно до страхового акту складає 403 743,85 грн. (а.с.10).
Відповідно до рахунку №СТ-000075 від 08.04.21 та страхово акту № 00396153_доплата вартість відновлювального ремонту визначеного на підставі рахунка-фактури СТО складає 419 972,63 грн., сума страхова відшкодування відповідно до страхового акту складає 16 228,78 грн. (а.с.17-18).
Пунктом 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
ПАТ «СК «Уніка» визнала вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснила виплату страхового відшкодування всього у розмірі 419 972,63 грн., що підтверджується страховими актами №00396153 та № 00396153_доплата (а.с.10,17) та платіжним дорученням №203786 від 25.02.2021 на суму 403 743,85 грн., платіжним дорученням №215851 від 21.04.2021 на суму 16 228,78 грн. (а.с.9,16).
Доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем не надано та матеріалами справи не підтверджено.
Статтею 993 ЦК України та статтею 27 ЗУ «Про старахування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст.29 Закону 1961-IV).
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів,службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює,та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).
Окрім цього, відповідно ухвали Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.03.2012 у справі №6-6068св11 у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Крім того, суд зазначає наступне судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Частинами 1, 2 ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Разом з тим, частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до договору доручення №10К/СУ на правові послуги від 02.09.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» доручила Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Старк Україна» від імені ПАТ «СК «Уніка» вчиняти юридичні дії щодо стягнення заборгованості з фізичних і юридични осіб, до яких довіритель має право вимоги відповідно до чинного законодавства України (а.с.59-60).
У свою чергу, 02.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Старк Україна» уклала договір №1/23ю про надання правової допомоги з Адвокатським бюро «Білий», відповідно до якого ціна договору складається з вартості юридичних послуг, що зазначаються в додатковій угоді. Така угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (а.с.62).
Згідно додатку №2 до договору про надання правової допомоги «1/23ю від 02.01.2023 року АБ «Адвокатське Бюро «Білий» в особі керуючого бюро адвоката Білого В.С., після одержання матеріалів (справ) від Клієнта, Клієнт зобов?язаний здійснити оплату послуг протягом 5 робочих днів на рахунок в особі керуючого бюро адвоката Білого В.С. у розмірі 8000 грн. за кожну справу з переліку в безготівковій формі на підставі виставленого рахунку АБ «Адвокатське Бюро «Білий» в особі керуючого бюро адвоката Білого В.С., яке в свою чергу має здійснити такий перелік дій по кожній справі окремо, про що в подальшому звітує Клієнту та на вимогу Клієнта надсилає (надає) на його поштову (юридичну) адресу підтверджуючі документи та звіт про виконану роботу (а.с.63-66).
Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Також, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 4 349,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4420 від 09 жовтня 2023 року (а.с.7).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст..22, 979, 1160, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N1961-IV, ЗУ «Про страхування», суд-
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено та підписано 11.12.2023.
Суддя Колесник С.А.