справа № 753/6546/22
провадження № 2-др/753/191/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
30 листопада 2023 року Дарницький районний суд міста Києва в складі
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Лузовій І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В провадженні суду з 22 липня 2023 року знаходилась справа за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ршенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено й цим рішенням за наслідками розгляду справи стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 20 000 грн. 00 коп. понесених відповідачем витрат на професійну правову допомогу.
Представник позивача ОСОБА_1 , діюча на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 10 квітня 2023 року, звернулась до суду із заявою про компенсацію витрат на правову допомогу: 6 000 грн. 00 коп. - витрат, пов`язаних з участю адвоката у 3 (трьох) судових засіданням, вартість якої визначається по 2 000 грн. за одне судове засідання, як такі, що відбулись, й які позивачем понесені, й на підтвердження понесених витрат надано Договір б/н про надання правової допомоги від 04 квітня 2023 року, Додаток № 1 до Договору б/н про надання правової допомоги від 04 квітня 2023 року, Акт приймання-передачі послуг з правової допомоги від 09 листопада 2023 року, яким визначено кількість наданих послуг - 3, ціна за одиницю - 2 000 грн. 00 коп., всього - 6 000 грн. 00 коп., платіжну квитанцію від 09 листопада 2023 року на суму 6 000 грн. 00 коп., які просить стягнути з відповідача на користь позивача за наслідком розгляду справи, а також додаткової винагороди адвоката за досягнутий результат «гонорар успіху» - 455 080 грн. 93 коп., який визначений у розмірі 10% від суми, на яку зменшено вимоги банку, - 126 281, 23 дол., що еквівалентно станом на 08.11.2023 р. 455 080 грн. 93 коп., який наразі відповідачем не сплачений адвокату.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Представник позивача Янчик М.І., діюча на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 10 квітня 2023 року, в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.
Представник відповідача Щербак Н.В., діюча на підставі довіреності від 01 квітня 2023 року, заяву не визнала та просила відмовити у її задоволенні за необґрунтованістю.
Відповідачем подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Щодо вимоги про компенсацію витрат на правову допомогу за участь адвоката в трьох судових за вартісними показниками по 2 000 грн. вказала, що такий розрахунок не є правильним, оскільки із вказаних трьох судових засідань відбулись лише два, одне не відбулось із наслідком відкладення розглуду справи, а відповідно до вартісних показників за договором про правову допомогу, вартість такого судового засідання визначена у 1 000 грн. 00 коп., тому загальна вартість має складати не 6 000 грн. 00 коп., а 5 000 грн. 00 коп., що вказує на завищення заявником суми наданих послуг.
Щодо вимоги компенсації «гонорару успіху» в сумі 455 080 грн. 93 коп., вважає, така вимога не обґрунтована вцілому, й, у тому числі, з огляду на практику Верховного Суду щодо «гонорару успіху», якою визначено, що зазначення такої суми, як «гонорар успіху» в договорі між відповідачем та представником відповідача має бути лише підставою для стягнення з відповідача зазначеної суми у разі подання представником відповідача відповідного позову, але, аж ніяк, не свідчить про те, що така сума підлягає стягненню з банку у разі часткового задоволення позову або відмови у задоволенні позову.
Суд, вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали поданої заяви та цивільної справи у їх сукупності, зміст позовних вимог, рішення суду, його вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява позивача про розподіл понесених витрат на правову допомогу, приходить до висновку про часткове задоволення заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (ч.1 ст. 270 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.2-5 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Судом встановлено, що у провадженні суду з 22 липня 2023 року знаходилась справа за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ршенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено й цим рішенням за наслідком розгляду справи стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 ,20 000 грн. 00 коп. понесених відповідачем витрат на професійну правову допомогу.
Нарізі рішення суду не набуло чинності.
Представник позивача ОСОБА_1 , діюча на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 10 квітня 2023 року, звернулась до суду із заявою про компенсацію витрат на правову допомогу: 6 000 грн. 00 коп. - витрат, пов`язаних з участю адвоката у 3 (трьох) судових засіданням, вартість яких визначається по 2 000 грн. за одне судове засідання, як такі, що відбулись, й які позивачем понесені, й на підтвердження понесених витрат надано Договір б/н про надання правової допомоги від 04 квітня 2023 року, Додаток № 1 до Договору б/н про надання правової допомоги від 04 квітня 2023 року, Акт приймання-передачі послуг з правової допомоги від 09 листопада 2023 року, яким визначено кількість наданих послуг - 3, ціна за одиницю - 2 000 грн. 00 коп., всього - 6 000 грн. 00 коп., платіжну квитанцію від 09 листопада 2023 року на суму 6 000 грн. 00 коп., які просить стягнути з відповідача на користь позивача за наслідком розгляду справи, а також додаткової винагороди адвоката за досягнутий результат - так званий «гонорар успіху» - 455 080 грн. 93 коп., який визначений у розмірі 10% від суми, на яку зменшено вимоги банку, 126 281, 23 дол., що еквівалентно станом на 08.11.2023 р. - 455 080 грн. 93 коп., який наразі відповідачем не сплачений адвокату.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).
За результатами розгляду справи, відповідно до п. 2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, серед іншого - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України).
Окрім того відповідно до п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).
За результатами розгляду справи, відповідно до п. 2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, серед іншого - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України).
Окрім того відповідно до п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При вирішенні заяви про відшкодування понесених витрат на правову допомогу, зважаючи на наслідки розгляду справи, суд враховує рішення Європейського суд з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації.
Так, Європейський суд з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначив підхід вислітлений у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).
Хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід враховувати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зважаючи на зазначені процесуальні норми, з урахуванням принципу співмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу до складності справи, яка не є складною, хоча й розглядалась у порядку загального провадження, зважаючи на ціну позову, мала нетривалий час судового розгляду (три судові засідання: одне - підготовче 11.04.2023 року, яке відбулось за участю сторін тривалістю 20 хвилин (а.с.34-36), судове засідання по розгляду справи по суті 25.07.2023 року, яке не відбулось, оскільки було відкладено у зв`язку з неявкою позивача, тривалістю 13 хвилин й у якому не вирішувось жодне процесуальне питання (а.с.50), й судове засідання 08.11.2023 року, яким вирішено справу по суті за участі сторін тривалістю 1 год. 40 хв. (а.с.61-64), та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, частковою обгрутнованістю понесених таких випрат, вважає за необхідне вимогу в частині повенесених витрат на правову допомогу за участь адвоката в судових засіданнях задовольнити часково, визнавши понесені витрати на правову допомогу за участь адвоката в 3 (трьох) судових засіданнях за вартісними показниками: по 2 000 грн. 00 коп. - за два судові засідання, які відбулись, та 1 000 грн. 00 коп. - за судове засідання, що не відбулось, що вцілому становить 5 000 грн. 00 коп., а не 6 000 грн.00 коп., як визначено заявником (відповідачем), та за які відповідачем понесені витрати, що підтверджується платіжною квитанцією на суму 6 000 грн. 00 коп.

Решта зазначених у заяві витрат за видами надання правовї допомоги, так званий «гонорару успіху» в сумі 455 080 грн. 93 коп., який визначено відповідачем у розмірі 10% від суми, на яку зменшено вимоги банку, 126 281, 23 дол., що еквівалентно станом на 08.11.2023 р. 455 080 грн. 93 коп., та який наразі відповідачем не сплачений, тобто витрати не понесені, не підлягає задоволенню уцілому, що узгоджується із п. 2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, адже такі витрати не понесені, докази про такі витрати не надано, а тому суд не надає їм оцінку.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У зазначеній постанові Верховний Суд зменшив розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

На підставівищевикладеного, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст.141, ч.ч.1, 3 ст.246, ст.270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», код ЄДРПОУ - 00032129, на користь ОСОБА_2 ,ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 (нуль) коп. - понесених відповідачем витрат на професійну правову допомогу.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, щодіяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертаєтаку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно - телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацієюУкраїни у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч. 1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

СУДДЯ: