КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Усатової І.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18 лютого 2019 року відбулося залиття квартири позивача внаслідок розгерметизації в місці з`єднання трубопроводу опалення та металевого з`єднувача у квартирі АДРЕСА_1 , що знаходиться поверхом вище.

Вказує, що внаслідок залиття потребує демонтажу дубова паркетна дошка, дверні коробки. Зіпсовані шпалери необхідно знімати і клеїти нові. Також необхідно знімати плити гіпсокартону і ставити нові, шпаклювати і фарбувати їх. Під плитами вийшла з ладу через намокання електрична проводка, що призвело до виходу з ладу розеток.

Зазначає, що внаслідок дій відповідача позивач вимушений звернутися до лікарні, пройти стаціонарне лікування. Розмір моральної шкоди оцінює в 27 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири, у розмірі 55 000,00 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 27 000,00 гривень. Стягнути судові витрати.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що після залиття квартири позивач оглянув шахту на поверсі відповідача, у якій розміщена стоякова труба, запірна арматура (вентилі) лічильники та труби. Позивач зафіксував, що від запірної арматури (вентилів) та лічильників холодного та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_2 , що належить відповідачу, відходять (приєднані) дві труби, які товщі за своїм діаметром від тих, що відходять від сусідніх квартир поверху АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 відповідно та сховані у мірелон сірого кольору та відповідає тій, що перетинається із трубопроводом централізованого опалення у місці їх роз`єднання по квартирі відповідача.

Вказує, що згідно акту від 22 лютого 2019 року про залиття квартири АДРЕСА_5 установлено, що у будинку виконана горизонтальна поквартирна розводка системи опалення від вертикальних стояків, які розміщені в коридорі під`їзду в шахті для опалення. 18-20 лютого 2019 року у квартирі АДРЕСА_2 були відкриті трубопроводи опалення, що знаходяться в половій цементній стяжці та виявлено, що залиття трапилось внаслідок розгерметизації в місці з`єднання трубопроводу опалення та металевого з`єднувача.

Зазначає, що в ході розгляду справи позивачем долучено до матеріалів справи акт про залиття квартири АДРЕСА_6 , що підтверджує той факт, що стоякова труба, запірна арматура у вигляді вентилів розміщуються на поверсі будинку у шахті, що розміщена за межами квартири відповідача та відповідає проектному рішенню. Відтак лічильник, що встановлений після вентиля запірної арматури, що відходить від стоякової труби, є зоною відповідальності саме власника квартири, у даному випадку відповідача, який є споживачем послуг з надання централізованого опалення відповідно до встановлених нормативних актів.

Зазначає, що акт про обстеження прокладення трубопроводів системи холодного та гарячого водопостачання від 23 лютого 2021 року, що підтверджує факт того, що відповідачем самовільно змінено труби холодного та гарячого водопостачання, демонтовано цементну стяжку у квартирі, вибито частину несучої стіни та прокладено за довільним маршрутом, де зокрема у місці з`єднання труб опалення та прокладених вище зазначених труб, маршрут яких не відповідає проектному рішенню та які поміщені у мірелон сірого кольору, прямо призвело до розгерметизації з`єднувача, оскільки в ході демонтажу цементної стяжки, було деформовано та зіпсовано цілісність початкового залиття цементу та гідробар`єр, що унеможливлює залиття квартири нижче, внаслідок чого відповідачем здійснено залиття квартири позивача.

Зазначає, що вказаним актом підтверджено ту обставину, що відповідач самовільно змінив труби системи холодного та гарячого водопостачання та проклав останні з напрямком, що не відповідає проектному рішенню.

Відповідно до проведеного ФОП ОСОБА_3 кошторису-розрахунку ремонтних робіт від 02 березня 2021 року, які необхідно провести для відновлення первинного стану майна позивача, необхідна сума у 55 000,00 гривень.

Відповідач не спростовував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляв та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди.

Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що матеріали справи підтверджують факт самовільної заміни системи трубопроводів водопостачання відповідачем.

Стверджує, що за умовами договору про надання послуг з утримання будинків та споруд прибудинкових територій обов`язок проводити підготовку технічного обладнання лежить саме на його власнику - відповідачеві, а не КП "Житло-сервіс", як це зазначає у своїх доводах відповідач.

Посилається на помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки згідно Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, точка приєднання внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення перша запірна арматура на відгалуджені від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи).

Зазначає, що наявність чи відсутність на акті залиття підписів власників квартири чи граматичні помилки не є перешкодою для визнання такого акту недопустимим доказом, оскільки непрофесіоналізм осіб, які його складають, не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права, з яким особа може звернутися до суду.

Саме відповідач виконував роботи у вигляді самовільного переобладнання системи водопостачання у своїй квартирі, як наслідок у результаті неналежних та незаконних робіт було пошкоджено систему централізованого опалення, що призвело до завдання шкоди позивачу.

Вказує, що залиття квартири створило для позивача дискомфорт та нервове напруження, оскільки у квартирі постійно відчувається сирість, волога, запах плісняви та найголовніше, що пошкоджена паркетна дошка продовжує лежати на підлозі, яку потрібно постійно оминати, щоб не зачепитись вже впродовж 4 років.

Розмір моральної шкоди оцінює у 27 000,00 гривень. В обґрунтування факту спричинення моральної шкоди посилається на дані виписки №173 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Вказує, що розмір понесених судових витрат на правову допомогу становить 28 800,00 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №0808/7199/2012 від 06 липня 2022 року, №398/5325/15-ц від 19 березня 2018 року, №2-1974/11 від 21 лютого 2018 року, №180/1735/16-ц від 01 березня 2021 року, №727/6631/17 від 13 березня 2019 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

04 серпня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Бойка О.І., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що відповідачем спростована вина у залитті квартири позивача, оскільки балансоутримувачем будинку, на якого умовами договору про надання послуг з утримання покладено, зокрема, обов`язок і утримання трубопроводу централізованого опалення у місці розгерметизації та відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ненадання послуг, або надання послуг неналежної якості, є КП "Житло-сервіс".

Вказує, що акт про обстеження трубопроводів від 23 лютого 2021 року не містить жодної інформації щодо системи трубопроводів опалення, а також щодо системи трубопроводів холодного та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_2 станом на момент залиття - 18 лютого 2019 року.

Звертає увагу, що позивач надав суду фотознімки трубопроводів та місць під`єднання трубопроводів до лічильників тільки разом із відповіддю на відзив 04 березня 2021 року, тобто більше ніж через два роки після того, як сталось залиття 18 лютого 2019 року.

Уважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що надані позивачем докази не є підтвердженням того, що на момент залиття квартири АДРЕСА_6 , що належить позивачу, станом на 18 лютого 2019 року у квартирі АДРЕСА_2 здійснено заміну трубопроводів водопостачання.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що станом на 18 лютого 2019 року саме відповідач самовільно здійснив заміну трубопроводів водопостачання, та доказів причинно-наслідкового зв`язку такої заміни із розгерметизацією в місці з`єднання трубопроводу опалення та металевого з`єднувача позивач не надав.

Вказує, що докази, додані скаржником до апеляційної скарги, не можуть прийматись до уваги апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 не надав суду жодних обґрунтувань неможливості подання до суду першої інстанції нових доказів, що додані ним до апеляційної скарги.

Згідно пункту 17 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій межею відповідальності КП "Житло-сервіс" за утримання внутрішньобудинкових мереж системи гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення у належному технічному стані, здійснення їх технічного обслуговування, ремонту є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або трійника включно, що знаходиться у квартирі споживача. Тобто трійник, внаслідок розгерметизації якого сталося залиття, є першим трійником, що знаходиться у квартирі відповідача, а тому відноситься до внутрішньобудинкових мереж системи централізованого опалення, відтак до зони відповідальності балансоутримувача будинку.

Посилається на помилковість доводів позивача про те, що межею відповідальності КП "Житло-сервіс" за утримання внутрішньобудинкових мереж системи централізованого опалення у належному технічному стані, здійснення їх технічного обслуговування, ремонту є система від зовнішньої стіни будинку до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка, яка знаходиться поза межами квартири, є помилковими, оскільки це суперечить умовам пункту 17 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного 19 жовтня 2017 року між відповідачем та КП "Житло-сервіс".

Зазначає, що наданий позивачем кошторис складений більше, ніж через два роки після залиття, без участі відповідача, що унеможливлює встановлення причинно-наслідкового зв`язку між наслідками залиття, яке сталось 18 лютого 2019 року, та обсягами ремонтних робіт, зазначеними у кошторисі.

Зазначає, що наданий позивачем кошторис не є допустимим доказом у справі, оскільки не підписаний із сторони замовника - позивача ОСОБА_1 , тобто не може уважатись погодженим замовником, та його копія, подана позивачем до суду, не засвідчена у встановленому законом порядку. Окрім цього, вказаний кошторис є неналежним доказом у цій справі, оскільки всупереч вимогам частини 1 статті 77 ЦПК України не містить інформацію щодо предмета доказування.

Посилається на безпідставність розміру визначеного розміру витрат на правову допомогу, оскільки матеріали справи містять заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00 гривень на правову допомогу. Окрім цього, матеріали справи не містять доказів розміру фактично понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вказує, що адвокат Алієв В.В. не приймав участі в судових засіданнях, а лише підписав позовну заяву та заяву про відвід судді.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

28 серпня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення позивача ОСОБА_1 на відзив відповідача.

Зазначає, що позивачем надано кошторис, що відображає розмір завданих збитків. Ані судом з власної ініціативи, ані відповідачем з метою спростування доказів жодним чином не оскаржено та спростовано саме такий розмір понесених матеріальних збитків позивачем.

Вказує, що демонтаж, купівля та монтаж нового трійника виконано безпосередньо самим відповідачем, а не КП "Житло-сервіс" при тому, що відповідач уважає саме КП "Житло-сервіс" володільцем системи опалення у вказаному місці.

Зазначає, що згідно Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води КП "Житло-сервіс", будучи виконавцем обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, здійснює обслуговування від зовнішньої стіни багатоквартирного будинку до "точки приєднання", якою є перша запірна арматура на відгалуженні від стояка, що знаходиться за межами квартири відповідача у випадку горизонтальної розводки, яка і виконана в будинку відповідно до проектного рішення та акту №8 про залиття квартири позивача, при тому, що запірна арматура вже не належить до внутрішньобудинкової системи, відтак трубопроводи та з`єднувачі, що йдуть після таких до самої квартири відповідача обслуговуються виключно власником, яким у цьому випадку є відповідач.

Стверджує, що представник відповідача трактує норми договору на свою думку, вказуючи недоведені та нікчемні доводи щодо того, що стояк та запірна арматура мають, як і трійник, знаходитись у квартирі, при тому не заперечує проти проектного рішення та акту залиття.

Посилається на безпідставність доводів сторони відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень перераховані відповідачем на рахунок, що не передбачений умовами договору.

Посилається на неспівмірність розміру заявлених стороною відповідача судових витрат, оскільки адвокат супроводжував справу у суді першої інстанції, відтак у нього наявні всі документи, що містяться у справі. З огляду на це ознайомлення з матеріалами справи є безпідставним.

Щодо написання відзиву на апеляційну скаргу вказує, що доводи відповідача є ідентичними доводам, викладеним у суді першої інстанції.

22 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення адвоката Бойка О.І., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на відповідь на відзив.

Зазначає, що скаржник у відповіді на відзив підтвердив, що всі докази, які він додав до апеляційної скарги, він мав можливість подати до суду першої інстанції.

Вказує, що згідно вимог процесуального закону кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається. Разом з цим ОСОБА_1 не скористався своїм правом надати висновок судового експерта або заявити клопотання про призначення експертизи.

Вказує, що АБ "Олексія Бойка" має декілька відкритих в АТ КБ "ПриватБанк" поточних рахунків.

Позивачем не доведено неспівмірність судових витрат, понесених відповідачем.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що обов`язок утримання трубопроводу централізованого опалення, зокрема, у місці розгерметизації, а також відшкодування споживачеві збитків, заподіяних його майну, та шкоди, заподіяної життю та здоров`ю споживача внаслідок ненадання послуг, або надання послуг неналежної якості, покладено на КП "Житло-сервіс".

Відхиливши доводи позивача про наявність вини ОСОБА_2 , суд вказав, що надані позивачем докази не є підтвердженням того, що на момент залиття квартири АДРЕСА_6 , що належить позивачу, станом на 18 лютого 2019 року, у квартирі АДРЕСА_2 було здійснено заміну трубопроводів водопостачання; якщо така була здійснена, то вона вчинялася саме відповідачем; а також те, що саме роботи із заміни таких трубопроводів спричинили розгерметизацію з`єднання трубопроводу опалення та металевого з`єднувача, внаслідок чого сталося залиття.

Суд також вказав, що стороною позивача не надано висновків про оцінку завданого збитку, як і не надано належних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди.

Установлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73924127 квартира АДРЕСА_5 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 24 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О.М. за реєстраційним №1002 та договору №1 про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу майнових прав від 11 жовтня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О.М. за реєстраційним №2562 (том 1 а.с.8-9).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними договору купівлі-продажу майнових прав від 24 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО Оніщук О.М. за реєстраційним №2273 та договору №1 про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу майнових прав від 13 жовтня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО Оніщук О.М. за реєстраційним №2564 (том 1 а.с. 54-63).

19 жовтня 2017 року між КП "Житло-сервіс" та ОСОБА_2 укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (том 1 а.с.66-69).

Відповідно до підпункту 1, 3, 6, 7, 8, 9 пункту 14 Договору про надання послуг з утримання виконавець (КП «Житло-сервіс») зобов`язаний:

- забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством і Договором;

- утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, відповідно до правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій;

- своєчасно, за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини;

- відшкодувати споживачеві збитки, заподіяні його майну та/або приміщенню, шкоду, заподіяну життю та здоров`ю споживача внаслідок ненадання послуг, або надання послуг неналежної якості в порядку, визначеному чинним законодавством;

- здійснювати контроль за технічним станом загальнобудинкового інженерного обладнання будинку та приміщень відповідно до нормативно-правових актів;

- своєчасно проводити підготовку будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Згідно підпункту 1 пункту 16 КП «Житло-сервіс» несе вiдповiдальнiсть згідно із законодавством і цим договором за неналежне надання, або ненадання послуги, що призвело до заподіяння збитків майну та/або приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров`ю, - шляхом відшкодування збитків.

Відповідно до пункту 17 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території межею відповідальності КП «Житло-сервіс» за утримання внутрішньобудинкових мереж системи гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення у належному технічному стані, здійснення їх технічного обслуговування, ремонту є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або трійника включно, що знаходиться у квартирі споживача.

18 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до начальника відділення «Правобережне» Кочури В.Ф. із заявою з повідомленням про виявлення підтоплення нижньої квартири та проханням направити комісію для складання акту залиття.

22.01. ( як в оригіналі ) 2019 року комісією у складі начальника відділення «Правобережне» Кочури В.Ф., сантехніка відділення Карпенко О.В. , майстра відділення Столярової Н.О. , в присутності власників квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складено акт про залиття (том 1 а.с.7).

Згідно змісту складеного акту в будинку виконана горизонтальна поквартирна розводка системи опалення від вертикальних стояків, які розміщені в коридорі під`їзду в шахті опалення. Стоки опалення та запірна арматура (вентилі) знаходяться в шафі для опалення та відповідають проектному рішенню. 18 лютого 2019 року сталося залиття квартири АДРЕСА_5 , з квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться над квартирою АДРЕСА_6 . 18,19,20 лютого 2019 року в квартирі АДРЕСА_2 були відкриті трубопроводи опалення, що знаходиться в половій стяжці; залиття трапилось внаслідок розгерметизації з`єднання трубопроводу опалення та металевого з`єднувача. Наслідки залиття квартири АДРЕСА_6 наступні: полова паркетна дошка (дубова) - набухла та здулася, площею 5,8 кв. м; замокання стелі з гіпсокартону, площа - 9,7 кв. м; замокання стіни, поклеєнi шпалери - 4,2 кв.м.

Акт підписано членами комісії та обома власниками. Колегія суддів вказує, що зазначення в акті дати 22.01.2019 є технічною помилкою, оскільки сторонами визнається та підтверджується матеріалами справи факт залиття та складання цього акту в лютому 2019 року.

На підтвердження розміру матеріальних збитків позивачем надано копію кошторису на ремонтні роботи, складеного 02 березня 2021 року ФОП ОСОБА_3 , вартість ремонтних робіт та матеріалів визначена 55 500,00 гривень (том 1 а.с.88).

Згідно даних акту про обстеження прокладення трубопроводів системи холодного та гарячого водопостачання, складеного 23 лютого 2021 року, комісією у складі старшого майстра відділення №1 КП «Житло-сервіс» Кондратенка І.Ф., слюсара-сантехніка відділення №1 КП «Житло-сервіс» Тріщуна А.Д., убачається, що від вентилів до квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 відходять прокладені системи трубопроводів холодного та гарячого водопостачання із матеріалів марки «KAN-therm», труби розміром 18х2,5, які знаходяться у захиснiй гофрi та йдуть до даних квартир, що і відповідає акту № 7 на закриття прихованих робіт від 26 жовтня 2015 року. В акті зазначено, що від вертикальних стояків та вентилів квартири АДРЕСА_2 відходять трубопроводи зовні виготовлені із пластику сірого кольору із повздовжньою смугою у мiрелонi сірого кольору, що не відповідає вище зазначеному проектному акту та повністю відрізняються від тих, що ведуть до квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Таким чином встановлено, що власник квартири АДРЕСА_7 самовільно змінив систему трубопроводів холодного та гарячого водопостачання, що не відповідає проектному рішенню та акту № 7 на закриття прихованих робіт. В межах квартири мережа холодного та гарячого водопостачання перетинається з мережею опалення. За проектом ці мережі прокладені в підлозі квартири (а.с. 89-90).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України (частина 2 статті 13 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини 2 та 4 статті 83 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 1 та 2 статті 367 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано: фотозображення квартири позивача, копія виконавчої схеми прокладання системи опалення на 3-5 поверхах, копію виконавчої схеми прокладання системи водопостачання, фотозображення місця, де сталось залиття станом на 18 лютого 2019 року, фотозображення шахти опалення, розміщеної на 3-му поверсі, фотозображення шахти водопостачання, фотозображення шахти водопостачання, розміщеної на 3-му поверсі будинку, фотозображення шахти водопостачання, розміщеної на 4-му поверсі будинку, копія робочого проекту обладнання вузла обліку теплової енергії.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався із клопотанням про долучення цих доказів до суду першої інстанції та не надано доказів неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.

В постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі №499/895/19 роз`яснено, що сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Відтак, оскільки позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, протягом всього часу розгляду справи у суді першої інстанції не скористався своїм правом на подання клопотань про долучення доказів, а також не надав доказів неможливості подання таких клопотань до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, ураховуючи положення частини 3 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд не приймає докази, долучені до апеляційної скарги.

За змістом положень частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах 1, 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).

За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Факт залиття квартири позивача 18 лютого 2019 року установлено, підтверджується матеріалами справи та не спростовується сторонами.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що позивачем у цій справі не доведено розмір матеріального збитку.

Так, на підтвердження розміру матеріальних збитків позивачем надано єдиний доказ - копію кошторису ремонтних робіт від 02 березня 2021 року (том 1 а.с. 88).

Разом з тим, такий не є належним доказом та правильно відхилено місцевим судом, оскільки містить лише перелік робіт та необхідних матеріалів без співвідношення із фактом залиття квартири позивача, при цьому, залиття сталося 18 лютого 2019 року, кошторис датовано 2 березня 2021 року. Окрім того, відсутні дані про особу, яка склала такий кошторис, а сам документ безпосередньо не узгоджено із замовником.

Клопотань про призначення відповідної експертизи позивачем не заявлялось. Отже слід зробити висновок про недоведеність позивачем розміру матеріального збитку.

Разом з тим, колегія суддів уважає помилковими висновки суду першої інстанції в тій частині, що позивачем не доведено, що відповідачем вчинялись дії по заміні трубопроводів водопостачання.

Апеляційний суд наголошує, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Установлено, що залиття квартири позивача сталося внаслідок розгерметизації в місці з`єднання трубопроводу опалення та металевого з`єднувача, що підтверджується змістом акту про залиття №8.

Відповідно до пункту 17 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території межею відповідальності КП «Житло-сервіс» за утримання внутрішньобудинкових мереж системи гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення у належному технічному стані, здійснення їх технічного обслуговування, ремонту є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або трійника включно, що знаходиться у квартирі споживача.

Колегія суддів зазначає, що застосування вказаного пункту договору можливо , якщо буде установлено відсутність втручання відповідача у мережі системи гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення.

Разом з тим, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність факту самовільної заміни системи трубопроводів, що знаходяться безпосередньо у квартирі. Доводи позивача про самовільну заміну трубопроводів водопостачання відповідачем не спростовано, клопотань про призначення експертизи відповідачем не заявлялось.

Ураховуючи, що затоплення сталося з приміщення квартири належної на праві власності відповідачу, належними та допустимими доказами презумпція вини завдавача шкоди не спростована, відтак місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність вини відповідача.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди та не пов`язана із розміром цього відшкодування.

Спричинення моральної шкоди є оціночним критерієм, побудованим на загально прийнятих уявленнях про негативні події, які вносять дисбаланс у звичний спосіб життя, необхідність докладати зусиль для його відновлення та супутні цьому моральні переживання.

Отже з урахуванням характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, апеляційний суд уважає, що відшкодування підлягає моральна шкода в розмірі 5000 гривень, а визначений позивачем розмір 27 000 гривень є завищеним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем до позовної заяви долучено попередній розрахунок витрат на правничу допомогу на суму 28800 гривень, а також договір, укладений із адвокатом Алієвим В.В. 28 березня 2019 року про надання послуг представника в цивільному процесі (а.с. 4,14 том 1).

Згідно розділу ІУ укладеного між адвокатом і клієнтом договору визначено, що за надання юридичної допомоги клієнт зобов`язаний виплатити гонорар у розмірі - за домовленістю.

14 квітня 2021 року позивачем подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень (без обґрунтування такої суми) (том 1 а.с. 129).

Визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити із установленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічну правову позицію наведено в постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про узгодження між клієнтом порядку обчислення гонорару, форми і ціни послуг, позивачем не обґрунтовано розмір витрат на професійну правничу допомогу, акт виконаних робіт в межах цієї справи відсутній, апеляційний суд робить висновок про відсутність підстав для відшкодування за рахунок відповідача таких витрат.

Щодо заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, апеляційний суд враховує конкретні обставини цієї справи, зокрема, не спростування відповідачем наявності вини заподіювача шкоди, підстави, з яких зроблено висновок про відсутність підстав для відшкодування матеріальних збитків, часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди, та уважає за доцільне відмовити відповідачу у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок позивача.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, за наслідками ухваленого судового рішення з відповідача на користь держави підлягає стягненню з урахуванням задоволення позовних вимог на 18,5%, на відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції, 142,15 гривень, на відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, 213,23 гривень.

Відповідно до статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 263, 264, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції, 142,15 гривень, на відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, 213,23 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова