Справа № 487/3776/23
Провадження № 2/487/1751/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Самедової Р.Ш.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Обуховської Р.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.06.2023 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 1989 року. Стосунки з відповідачем не склалися, взаєморозуміння відсутнє, з листопада 2022 припинені подружні стосунки, на сьогоднішній день вони з відповідачем проживають окремо.

Як вказує позивачка, основна причина розпаду сім`ї полягає у відсутності довіри, взаєморозуміння, а також в неодноразових проявах агресії по відношенню до неї з боку відповідача, які виражаються в постійних образах, домінуванні та аб`юзивних відносинах, з прямими діями домашнього насильства по відношенню до позивачки, у зв`язку з чим, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.06.2023 по справі №487/3068/23 було видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 .

На даний час сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного побуту не мають. Позивачка вважає, що фактично шлюб з відповідачем припинив існування, подальше його збереження суперечить її інтересам, тому на розірванні шлюбу вона наполягає. Примирення також, на думку позивачки, неможливе.

Позивачка просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Тираспольським міським відділом РАГС, про що складено актовий запис №361 від 11 березня 1989 року. Стягнути з відповідача судові витрати.

В судовом засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, категорично заперечувала проти примирення з відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, пояснюючи це своїм небажанням, вважав, що можливо примирення з позивачкою, у якої згодом зникнуть наміри припинити шлюб. Не заперечував, що не проживає з позивачкою з листопада 2022, проте має з нею нормальні стосунки, крім того, з березня 2023 три місяці проживав з позивачкою в одній квартирі.

Заслухавши сторони, представника позивачки, дослідивши надані ними докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою, зокрема, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Статтею 2 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 цього Кодексу документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що 11 березня 1989 року сторони зареєстрували шлюб у Тираспольському міському відділі РАГС, актовий запис №361.

З листопада 2022 року сторони припинили стосунки як подружжя.

Позивачка не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем, вважає, що його збереження суперечить її інтересам.

20.01.2023 позивачка вже зверталась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2023 вказану позовну заяву повернуто позивачці у зв`язку з надходженням від останньої відповідної заяви.

27.06.2023 позивачка повторно звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу.

Після цього пройшов значний час, але примирення між сторонами не відбулося. Позивачка і під час розгляду данного позову категорично заперечувала проти примирення з відповідачем, отже відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбних відносин, що є неприпустимим. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад і є триваючою умовою, тобто має вирішальне значення не тільки під час укладення шлюбу, але і протягом усього періоду його дії. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено, що відповідач вживає будь-які заходи, які б відповідали принципам моралі, направлені для примирення з позивачкою, крім посилання з йогу боку на небажання припинити шлюб, та на тривалість перебування в ньому.

Так, натомість, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 12.06.2023 у справі №487/3068/23, провадження №2-о/487/122/23 задоволено частково заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк три місяця, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче ніж 100 м до місця проживання ОСОБА_1 , місця її роботи та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести з ОСОБА_1 листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

Обмежувальний припис - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Крім того, між сторонами існували суперечки щодо користування майном. Так, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.10.2023 було затверджено мирову угоду від 28.09.2023, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у цивільній справі №487/3470/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна.

Також позивачка в судовому засіданні неодноразово скаржилася на переслідування з боку відповідача, який намагається примусити її до проживання однією сім`єю. Внаслідок чого вона 21.11.2023 звернулась з відповідною заявою до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Наведені обставини свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, відсутність між сторонами взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є моральною основою шлюбу.

Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість з боку сторін подолати непорозуміння, неприязнь і ворожнечу негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки він існує лише формально. Розірвання шлюбу буде відповідати волі позивачки і особисті та майнові права подружжя при цьому не будуть порушені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, внаслідок задоволення позову ОСОБА_1 судом, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 11 березня 1989 року Тираспольським міським відділом РАГС, актовий запис №361, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.11.2023.

Суддя Т.А.Карташева