Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Омелько Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» на його користь заборгованість за договором поруки № 1272/2.3 від 05 жовтня 2016 в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гри. 00 коп..

У позові посилається на те, що 16.01.2014 між Кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ДЗ-1272.3 зі змінами та доповненнями, згідно якого Кредитна спілка «КС Володар» надала Відповідачу-1 кредит на загальну суму 283000 грн з розрахунку нарахування 32 % річних( за кредит з нормальним режимом сплати та160%( за кредит з підвищеним ризиком) за користуванням кредитом на строк, який не перевищує 12 місяців (до 16.01.2015).

Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача-1 за кредитним договором, 16.01.2014 між Кредитною спілкою «КС Володар» та ТОВ «Траєкторія» було укладено договір поруки №1272.3-п, згідно умов якого поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання відповідачем-1 зобов`язань по Кредитному договору № ДЗ-1272.3 від 16.01.2014 .

Крім того, в забезпечення кредитного договору № ДЗ-1272.3 від 16.01.2014, 05.10.2016 між Кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №1272.3, згідно умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання відповідачем-1 зобов`язань по Кредитному договору.

Позивач посилається, що внаслідок порушення відповідачем-1 порядку та строків сплати відсотків та повернення кредиту за кредитним договором, у останнього виникла заборгованість, у зв`язку з чим Кредитна спілка неодноразово зверталася до відповідача-1 з вимогою про усунення порушення, проте відповідач-1 не виконує умови кредитного договору та не сплачує наявну заборгованість.

У силу п. 2.5.1. Кредитного договору сплата відсотків здійснюється на рахунок кредитодавця (або шляхом внесення Позичальником в касу Кредитедавця готівки) не пізніше 28 (двадцять восьмого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані відсотки. У випадку, якщо 28 (двадцять восьме) число місяця є неробочим днем, то Позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих відсотків у перший наступний за ним робочий день,

Зазначили, що в зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору, сума, яку повинен сплатити Відповідач 1 Позивачу становить 283 000 (двісті вісімдесят три тисячі) гри. 00 коп., нарахування 32 % річних (за кредит з нормальним режимом сплати) та 160% річних (за кредит з підвищеним ризиком) за користування кредитом на строк, який не перевищує 12 місяців.

24 березня 2017 року позивачем було направлено відповідачу 1 повідомлення про факт укладання договору поруки № 1272/2.3 від 05 жовтня 2016 року та просив протягом 7 (семи) днів з моменту отримання даного повідомлення (оригінал повідомлення, чека та опису додається) виконати грошове зобов`язання за вищезгаданим кредитним договором й сплатити на користь позивача заборгованість у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № від 01 лютого 2017 року.

Вказав, що на момент звернення до суду відповідач 1 не надав жодної відповіді та не виконує взяті на себе зобов`язання.

Відповідно до п. 1.1 Договорів поруки № 1272/2.3 Поручитель зобов`язується перед Кредитором, у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором № ДЗ-1272.3 від 16 січня 2014 року (надалі - «Кредитний договір») в частині повернення суми отриманого Позичальником за Кредитним договором у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп., укладеним між Кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.10.2017 відкрито провадження за вищевказаним позовом.

20.11.2018 до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог.

21.11.2018 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23.11.2018 заяву представника позивача - ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 . В іншій частині відмовлено.

01.07.2020 до суду надійшла заява ТОВ «Траєкторія», в якій зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

08.02.2021 та 30.04.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

01.06.2021 відповідач ОСОБА_2 надав відзив у якому, заперечуючи проти позову зазначив, що дійсно, 16 січня 2014 року між Кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_4 , яка діяла на підставі довіреності від його імені було укладено кредитний договір №ДЗ-1272.3.

Вказав, що відповідно до п. 2.1. кредитного договору №ДЗ-1272.3. сторони погодили, що надання кредиту здійснюється за заявою позичальника шляхом видачі його позичальнику готівкою або оплати кредитодавцем з рахунку кредитної спілки «КС Володар» пред`явлених позичальником платіжних документів, призначення платежу в яких відповідає цілям надання кредиту, визначеним п. 1.4. Договору. Після укладення договору Кредитній спілці «КС Володар» стало відомо, що він одружений і згода на укладення даного договору письмово не надана дружиною, відтак в надання кредиту усно було відмовлено.

Зазначив, що не пред`являв відповідно до умов Кредитного договору платіжних документів до оплати, а також не отримував грошові кошти готівкою. У матеріалах справи наявна копія банківською виписки, яким позивач обгрунтовує отримання ним кредиту, а саме шляхом переведення Кредитною спілкою «КС Володар» грошових коштів на рахунок відкритий ним в АТ «А-Банк». Але такі грошові кошти він не отримував на свій рахунок, що підтверджується довідкою про обіг від 20.05.2021 року №5262 . Відтак, Відповідач 1 вважає що договір поруки №1272/2.3 є фіктивним. Так як укладений не відомою йому особою за неіснуючими зобов`язаннями.

У судовому засіданні 13.07.2021 представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 13.07.2021 витребувано від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ТЕРРА БАНК» докази щодо:

- списання в 2014 році коштів з рахунку № НОМЕР_1 кредитної спілки «КС «Володар» ();

- зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ). ТОВ «Траєкторія» позов визнала просила слухати справу у відсутність їх представника.

01.02.2022 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі.

11.10.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 11.10.2022 витребувано від Національного банку України інформацію та документи, що її підтверджують щодо такого:

- чи були у 2014 році списані кошти з рахунку № НОМЕР_1 кредитної спілки «КС «Володар» () 283 000,00 грн.;

- чи були у 2014 році кошти у розмірі 283 000,00 грн. зараховані на рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

11.01.2023 до суду надійшов лист Національного банку України, в якому зазначає про відсутність можливості надати необхідну інформацію.

У судове засідання 20.02.2023 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 16.01.2014 між Кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ДЗ-1272.3 зі змінами та доповненнями, згідно якого Кредитна спілка «КС Володар» надала відповідачу-1 кредит на загальну суму 283000 грн з розрахунку нарахування 32 % річних( за кредит з нормальним режимом сплати та 160%( за кредит з підвищеним ризиком) за користуванням кредитом на строк, який не перевищує 12 місяців (до 16.01.2015).

Також з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача-1 за кредитним договором, 16.01.2014 між Кредитною спілкою «КС Володар» та ТОВ «Траєкторія» було укладено договір поруки №1272.3-п, згідно умов якого поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання відповідачем-1 зобов`язань по Кредитному договору № ДЗ-1272.3 від 16.01.2014 .

Крім того, в забезпечення кредитного д оговору № ДЗ-1272.3 від 16.01.2014 , 05.10.2016 між Кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №1272.3, згідно умов якого поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання відповідачем-1 зобов`язань по Кредитному договору.

Відповідно до п. 1.1 Договорів поруки № 1272/2.3 поручитель зобов`язується перед кредитором, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № ДЗ-1272.3 від 16 січня 2014 року (надалі - «Кредитний договір») в частині повернення суми отриманого позичальником за кредитним договором у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп., укладеним між кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_2 .

24 березня 2017 року позивачем було направлено відповідачу 1 повідомлення про факт укладання договору поруки № 1272/2.3 від 05 жовтня 2016 року з проханням протягом 7 (семи) днів з моменту отримання даного повідомлення (оригінал повідомлення, чека та опису додається) виконати грошове зобов`язання за вищезгаданим кредитним договором й сплатити на користь позивача заборгованість у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № від 01 лютого 2017 року.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч.2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають наслідки, встановлені законом або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що дійсно, 16 січня 2014 року між кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_4 , яка діяла на підставі довіреності від його імені було укладено кредитний договір №ДЗ-1272.3.

Вказав, що відповідно до п. 2.1. кредитного договору №ДЗ-1272.3. сторони погодили, що надання кредиту здійснюється за заявою позичальника шляхом видачі його позичальнику готівкою або оплати кредитодавцем з рахунку кредитної спілки «КС Володар» пред`явлених позичальником платіжних документів, призначення платежу в яких відповідає цілям надання кредиту, визначеним п. 1.4. Договору. Після укладення договору Кредитній спілці «КС Володар» стало відомо, що він одружений і згода на укладення даного договору письмово не надана дружиною, відтак в надання кредиту усно було відмовлено.

Зазначив, що не пред`являв відповідно до умов Кредитного договору платіжних документів до оплати, а також не отримував грошові кошти готівкою.У матеріалах справи наявна копія банківською виписки, яким позивач обгрунтовує отримання ним кредиту, а саме шляхом переведення Кредитною спілкою «КС Володар» грошових коштів на рахунок відкритий ним в АТ «А-Банк». Але такі грошові кошти він не отримував на свій рахунок, що підтверджується довідкою про обіг від 20.05.2021 року №5262

У постанові Верховного Суду від 11.07.2018 по справі № 752/6743/16-ц, зазначено, що виписки за рахунком є первинними бухгалтерськими документами, з яких можна встановити усі здійснені операції за кредитом, в тому числі й факти надання позичальнику кредитних коштів, оскільки ці виписки, складені позивачем без участі відповідача, не доводять існування відповідного його волевиявлення, а отже й укладення сторонами певного правочину із дотриманням правил статті 1055 ЦК України.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано до суду виписку по особовому рахунку за 16.01.2014 та копію заяви від 16.01.2014.

Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано достовірних доказів фактичної оплати коштів за кредитом. Виписка по перерахуванням на особові рахунки різних осіб, у тому числі ОСОБА_2 , за 16.01.2014, сформована 17.01.2014 ПАТ «Терра банк», надана позивачем, не доводить отримання відповідачем коштів, а лише підтверджує факт відправлення міжбанківського платежу. Навпаки, факт отримання відповідачем ОСОБА_2 кредитних грошей спростовується наданою відповідачем довідкою АТ «Акцент-Банк», №5262 від 20.05.2021, де вказано, що у період з 01.01.2014 по 31.12.2014 обігу коштів за його рахунком не було.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 525, 526, 530, 553,554,556, 610, 611, 1050,1054 ЦК України, ст.ст.3,4, 10-11, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.