УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 688/681/20

провадження № 61-750ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня

2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня

2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до

ОСОБА_1 про вселення.

На обґрунтування позову зазначали, що з серпня 2005 року по грудень

2014 року ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в належному останній будинковолодінні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними також проживав будучи на той час неповнолітнім ОСОБА_3 , над яким ОСОБА_2 здійснював опіку, та дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , якій також на праві власності належала частина будинку.

Вказували, що у жовтні 2008 року вони у встановленому законом порядку та з дозволу ОСОБА_4 та відповідача були зареєстровані за указаною адресою.

12 грудня 2011 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 належну їй частину у житловому будинку, про що ОСОБА_2 стало відомо у

2017 році.

У грудні 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відносини погіршилися. Проте, вони продовжували постійно проживати у спірному будинку до середини 2016 року. ОСОБА_2 проживав у ньому періодично, оскільки часто був на заробітках, як в Україні, так і за кордоном.

Позивачі зазначали, що у 2017 році ОСОБА_1 змінила замки на вхідних дверях та не впустила позивачів до будинку, у зв`язку з чим ОСОБА_2 неодноразово звертався до поліції та до відповідача з письмовою пропозицією про надання дубліката ключів від вхідних дверей і вказував, що будинковолодіння нажито разом з її матір`ю та є спільною сумісною власністю, але ОСОБА_1 вказане ігнорує, не дає можливості проживати у будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд усунути перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження будинковолодінням, яке знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , шляхом вселення.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області

від 19 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Вселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

03 грудня 2022 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області

від 19 вересня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 07 грудня 2022 рок, у якій заявник посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій невірно застосовано норми матеріального права, без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17, постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 595/1271/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У частині першій статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

У частині першій статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Близькі за змістом положення містяться в частині першій статті 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року в справі № 754/8540/19 (провадження № 61-10302св21) вказано, що: «до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу».

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що відповідач чинить перешкоди позивачам у користуванні жилим приміщенням, до якого вони вселилися на законних підставах як члени сім`ї власника, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову шляхом вселення.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 квітня 2022 року в справі № 501/1294/20.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, не суперечать правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, викладеним у постановах, на які посилається особа, що подала касаційну скаргу, прийнята з дотриманням вимог процесуального закону, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а зводяться до незгоди заявника з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року та відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська