Провадження № 2/466/336/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

третя особа без самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора

представник позивача Брона М.В.

представник відповідача ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_5

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Брона Мар`яна Василівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог Третьої львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем понад п`ять років,

у с т а н о в и в:

07 грудня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Брона Мар`яна Василівна, пред`явила в Шевченківський районний суд м. Львова позов до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем понад п`ять років та про зміну черговості одержання права на спадкування.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12 травня 2021 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

ОСОБА_3 до часу своєї смерті постійно проживав у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ЛКП «Тополя-406» №17220 від 23 листопада 2011 року

Починаючи з 2008 року і по день смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона, ОСОБА_1 , проживала разом з ним у вищевказаній квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується актом ЛКП «Балатон-409» від 02 червня 2021 року. Також цей факт підтвердять свідки товариші та сусіди ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 не мав дітей, дружини, близьких родичів у м. Львові, відтак єдиною людиною, з якою він постійно проживав, вів спільний побут та мав спільний бюджет, була позивач ОСОБА_1 . Зазначає, що між нею, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 фактично склались відносини, які притаманні сім`ї.

ОСОБА_3 мав хронічні проблеми з серцевими захворюваннями, переніс декілька інфарктів міокарда, потребував догляду оскільки дуже часто перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується численними виписками з історії хвороби, які долучені до позовної заяви.

Оскільки інших родичів які б допомагали ОСОБА_3 у лікуванні чи догляді не було, то догляд за ним постійно здійснювала вона, ОСОБА_1 . Вона також займалась лікуванням ОСОБА_3 надавала допомогу у прибиранні житла, готуванні їжі, брала участь в ремонті квартири АДРЕСА_1 , в якій вони разом проживали.

Зазначає, що коли ОСОБА_3 помер, то організацією похорон і витратами, пов`язаними з похованням, займалась також вона, ОСОБА_1 .

Нікого з родичів, зокрема, племінників ОСОБА_3 , які є відповідачами у даній справі, на похороні ОСОБА_3 не було, допомоги такі не пропонували.

З огляду на наведені в позовній заяві обставини та положення матеріального права і судову практику, просила ухвалити рішення, яким встановити факт проживання її, ОСОБА_1 , з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років до дня смерті ОСОБА_3 , та надати їй право на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Брона М.В., до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем понад п`ять років та про зміну черговості одержання права на спадкування прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

04 лютого 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ільків Г.М. подала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечила та зазначила, що ОСОБА_1 не надала належних доказів на підтвердження факту її проживання у квартирі АДРЕСА_1 з 2008 року і по день смерті ОСОБА_3 . Крім цього вказує, що до початку 2010 року ОСОБА_3 проживав у даній квартирі зі своєю дружиною ОСОБА_6 , шлюб з якою був розірваний рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23 вересня 2019 року. З часу фактичного припинення подружніх відносин з законною дружиною ОСОБА_3 постійно ні з ким не проживав, не вів спільного побуту, не мав спільного бюджету, в т.ч. і з ОСОБА_1 . Також стверджує, що ОСОБА_3 ніколи не повідомляв їй, ОСОБА_2 , як племінниці, що хоче створити сім`ю з ОСОБА_1 . Він проводив самостійно ремонтні роботи у квартирі, в якій проживав, самостійно дбав про свій побут, а також самостійно дбав про своє здоров`я та займався лікуванням, оскільки працював лікарем карети швидкої медичної допомоги в ЛШМД м. Львова.

Ухвалою підготовчого судового засідання Шевченківського районного суду м.Львова від 01 серпня 2022 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Брони М.В. та витребувано з Третьої львівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На стадії підготовчого провадження у даній справі представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Броною М.В. 12 вересня 2022 року було подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій вона просила виключити позовну вимогу щодо надання права ОСОБА_1 на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою підготовчого судового засідання Шевченківського районного суду м.Львова від 20 вересня 2022 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвокат Брони М.В. до участі в справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

06 грудня 2022 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Осташевський А.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 заперечив, вказавши на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 у період останніх п`яти років до часу відкриття спадщини, зокрема до ІНФОРМАЦІЯ_3 суперечить, зокрема, вимогам ст. 25 Сімейного кодексу України, оскільки попередній шлюб ОСОБА_3 був розірваний лише 23 жовтня 2019 року. Також представник відповідача зіслався на пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» де роз`яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2022 року у зазначеній справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Брона М.В. позов підтримали в повному обсязі, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві та в заяві про зменшення позовних вимог та просили встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років до дня смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ільків Г.М. позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Осташевський А.М. позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а також, як на підставу своїх заперечень, зіслався на акти, складені ЛКП «Тополя-406» № 549 від 28 травня 2019 року та ЛКП «Балатон-409» від 11 червня 2020 року на підставі заяв покійного ОСОБА_3 , про те, що такий проживав один у квартирі АДРЕСА_1 .

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 27 листопада 2023 року о 16.30 год., учасники процесу не з`явились та представником відповідача ОСОБА_7 адвокатом Ільків Г.М., яка була відсутня в судовому засіданні 14 листопада 2023 року і не виступала в судових дебатах, 17 листопада 2023 року до суду подано заяву про завершення розгляду справи у її відсутності.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 27 листопада 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Брони М.В., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ільків Г.М., представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Осташевського А.М., показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналогічні приписи щодо обов`язку доказування і подання доказів також зазначено в ч.1 ст. 81 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом ч.1 ст. 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України, які регулюють достовірність та достатність доказів, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Львові помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 12 травня 2021 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав, відтак спадкування після його смерті відбувається за законом.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , є між собою рідними сестрою і братом та племінниками померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (дітьми рідного брата ОСОБА_3 ОСОБА_12 , місце перебування та проживання якого невідоме).

12 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_3 подав у Третю львівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначивши, що він є племінником, а саме сином ОСОБА_12 - рідного брата покійного ОСОБА_3 .

На підставі заяви відповідача ОСОБА_3 державним нотаріусом Третьої львівської ДНК було заведено спадкову справу №632/2021.

08 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подала у Третю львівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши, що вона є племінницею, а саме донькою рідного брата покійного.

08 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 також подала у Третю львівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів вищевказаної спадкової справи № 632/2021, копія якої наявна в матеріалах даної цивільної справи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями п`ятої черги за законом згідно положень ст. 1265 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою з метою встановлення факту проживання з ОСОБА_3 понад п`ять років до дня смерті останнього.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 , встановлення такого факту їй необхідне для реалізації права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 до часу своєї смерті постійно проживав у квартирі АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку № 17220 від 23.11.2011 року, виданою ЛКП «Тополя-406» та цей факт ніким з учасників процесу не оспорювався.

В матеріалах справи наявний Акт від 02 червня 2021 року, затверджений директором ЛКП «Балатон-409» та складений комісією в складі юриста ЛКП «Балатон-409» та майстрів дільниці, які встановили, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Документів на право проживання у вищевказаній квартирі мешканкою не надано. В ОСОБА_1 було відібрано пояснення, у яких вона зазначила, що проживала у зазначеній квартирі з померлим ОСОБА_3 з 25.04.2008 року, а після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 вона сама продовжила проживати у цій квартирі.

Також ОСОБА_1 було додатково написано пояснення від 07.06.2021 року на ім`я директора ЛКП «Балатон-409», у яких вона зазначила, що постійно проживала з ОСОБА_3 у цивільному шлюбі, здійснювала догляд за ним, здійснювала його поховання у м. Теребовля Тернопільської області, а після його смерті продовжила проживати у квартирі АДРЕСА_1 , утримувати таку квартиру та оплачувати комунальні послуги. Такі письмові пояснення ОСОБА_1 були підтверджені підписами сусідів - ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що був близьким товаришем померлого ОСОБА_3 і колегою по роботі, а також сусідом, оскільки вони проживали у одному будинку АДРЕСА_5 . Зазначив, що знає ОСОБА_1 близько 15 років і знав її як дружину ОСОБА_3 . Свідок підтвердив, що ОСОБА_1 постійно проживала з померлим ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 з 2012 року. Також свідок вказав, що часто бував в гостях ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , підтвердив, що такі спільно здійснювали ремонт у квартирі АДРЕСА_1 , придбавали спільно меблі. Крім цього ОСОБА_8 зазначив, що чув про племінницю покійного ОСОБА_3 ОСОБА_2 та підтвердив, що така була знайома з ОСОБА_1 і знала про те, що її дядько постійно з нею проживає. Щодо актів, які були складені ЛКП «Тополя-406» та ЛКП «Балатон-409» за заявою ОСОБА_13 про те, що такий проживає один у квартирі АДРЕСА_1 , то зазначив, що покійний ОСОБА_13 розповідав йому про те, що такі необхідні йому для суду, оскільки має конфлікт з колишньою дружиною та її дітьми. Крім цього, пояснив, що організацією та витратами, пов`язаними з похованням ОСОБА_3 , займались колеги по роботі та ОСОБА_1 . Родичів зі сторони ОСОБА_3 , а зокрема його племінників відповідачів у справі, на похоронах не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з 2004 року, а її чоловік був знайомий з ОСОБА_3 та товаришував з ним. Їй відомо, що ОСОБА_1 почала спільно проживати з ОСОБА_3 з 2008 року. Вона, свідок, зі своїм чоловіком майже щотижня ходили до них в гості. Свідок підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проводили спільно ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_1 , спільно купували сантехніку, шпалери, усі необхідні матеріали для ремонтних робіт тощо. Вказала, що витрати за оплату комунальних послуг несли як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 . Родичів ОСОБА_3 вона, ОСОБА_14 , не знала та ніколи не бачила. Крім цього, свідок вказала, що ОСОБА_3 освідчився ОСОБА_1 , подарував їй обручку та мав намір зареєструвати шлюб, однак спершу хотів вирішити усі свої судові спори з колишньою дружиною та її дітьми. Свідок зазначила, що знала про те, що у ОСОБА_3 була судова справа з колишньою дружиною, внаслідок якої, згідно пояснень померлого, йому необхідні були акти з ЛКП про те, що він проживав один, оскільки не хотів втягувати ОСОБА_1 у цей конфлікт з колишньою дружиною. Коли ОСОБА_3 хворів чи проходив стаціонарне лікування в лікарні, то здійснювала за ним догляд виключно ОСОБА_1 , а допомагали у лікуванні друзі, оскільки покійний був лікарем на станції швидкої медичної допомоги, відтак товаришував з багатьма лікарями. Свідок ОСОБА_14 також підтвердила, що організацією та витратами, пов`язаними з похованням ОСОБА_3 , займалась ОСОБА_1 . Родичів зі сторони ОСОБА_3 , а зокрема його племінників відповідачів у справі, на похоронах не було.

Аналогічні показання за своїм змістом дав також в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання про те, що є рідною сестрою ОСОБА_1 та підтвердила, що її сестра проживала спільно з ОСОБА_3 з 2008 року до дня смерті останнього у квартирі АДРЕСА_1 . Зазначила, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проводили спільно ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_1 , спільно купували сантехніку, шпалери, усі необхідні матеріали для ремонтних робіт, меблі. Також вони спільно відпочивали, приїзджали до її сім`ї на всі церковні свята, а також на всі святкування днів народжень чи інших подій. Зазначила, що покійний ОСОБА_3 часто приїзджав до неї на вихідні на рибалку. Також свідок вказала, що ОСОБА_3 не згадував про племінників і вважав своєю родиною родину ОСОБА_1 . Часто вони спільно їздили в село Семигинів Стрийського району Львівської області, звідки родом ОСОБА_1 . Усі в родині знали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали спільно, однією сім`єю як чоловік і жінка. ОСОБА_11 також зазначила, що коли ОСОБА_3 хворів чи проходив стаціонарне лікування в лікарні, то здійснювала за ним догляд виключно ОСОБА_1 , а допомагали у лікуванні друзі, оскільки покійний був лікарем на станції швидкої медичної допомоги, відтак товаришував з багатьма лікарями.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18).

Приписами ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Положеннями ст. 1265 ЦК України визначено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з частиною ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Тлумачення наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Таким чином суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Твердження представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ільків Г.М. про те, що ОСОБА_3 не проживав постійно з ОСОБА_1 і в принципі ні з ким постійно не проживав, не знайшли свого підтвердження. Суд приймає до уваги пояснення представника позивача адвоката Брони М.В. про те, що саме до ОСОБА_1 звернулась відповідач ОСОБА_2 з проханням надати їй, як громадянці Російської Федерації, нотаріально посвідчену заяву запрошення на приватний візит в Україну з метою відпочинку та туризму з 01 серпня 2021 року, копія якої наявна в матеріалах справи, а відтак це свідчить про те, що сторони були добре знайомі одна з одною.

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Осташевського А.М. на факт наявності актів, складених ЛКП «Тополя-406» та ЛКП «Балатон-409» у 2019-му та 2020-му роках за заявами ОСОБА_3 про те, що у квартирі АДРЕСА_1 він проживає один, спростовуються показами допитаних в суді під присягою свідків, серед яких були, зокрема, сусіди, які спільно з ОСОБА_3 проживали у будинку АДРЕСА_5 ще до того часу як з ним разом почала проживати ОСОБА_1 .

Щодо посилання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Осташевського А.М. у своїх запереченнях на той факт, що ОСОБА_3 перебував до 23 вересня 2019 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , внаслідок чого суд має застосувати до спірних правовідносин норми статті 74 Сімейного кодексу України і врахувати, що час спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 не може бути встановлено до 23 вересня 2019 року, оскільки до того часу спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Заочним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23 вересня 2019 року у справі №444/504/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 було розірвано шлюб між сторонами, зареєстрований 04 лютого 2002 року виконавчим комітетом Кунинської селищної ради Жовківського району Львівської області на підставі актового запису № 2. Дане рішення набрало законної сили 23 жовтня 2019 року та сторонами не оскаржувалось. На обгрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 посилався на ту обставину, що упродовж десяти років вони з ОСОБА_6 не проживають однією сім`єю, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття любові і поваги один до одного тощо. Відповідні обставини відображені у вищезазначеному рішенні суду.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналіз ст. 74 Сімейного кодексу України та ст. 1264 ЦК свідчить, що:

- стаття 74 Сімейного кодексу України має спрямованість на урегулювання підстав набуття право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі;

- на відміну від статті 74 Сімейного кодексу України положення ст. 1264 ЦК України спрямовані на регулювання кола осіб, які відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом.

Тому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.09.2023 року у справі № 582/18/21 підкреслив, що слід розмежовувати сферу дії статті 74 СК України і статті 1264 ЦК України, оскільки зазначені норми регулюють різні правовідносини, а саме сімейні та спадкові.

У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для відступлення від висновку, викладеного у постановах: Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі

№ 489/5982/17 (провадження № 61-4452 св 19) та від 12 грудня 2019 року

у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296 св 19).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даному випадку позовна вимога позивачки заявлена саме у зв`язку з проживанням зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини, в обгрунтування позовних вимог така посилається саме на ст. 1264 ЦК України, відтак відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати ст. 1264 ЦК України.

На підтвердження факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 понад п`ять років до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачем ОСОБА_1 було долучено до матеріалів справи, окрім іншого, копії фотографій, зроблені впродовж різних років життя, на яких вона зображена спільно з ОСОБА_3 , копії медичних документів ОСОБА_3 тощо.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, подані відповідачами, які б спростовували твердження позивача ОСОБА_1 щодо факту її спільного проживання з ОСОБА_3 понад п`ять років до дня його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 293, 294, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Брона Мар`яна Василівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог Третьої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем понад п`ять років - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років до дня смерті ОСОБА_3 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 362,00 грн. (одну тисячу триста шістдесят дві гривні) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ;

третя особа: Третя львівська державна нотаріальна контора, , адреса місцезнаходження: м. Львів, просп. В.Чорновола, буд.39.

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2023 року.

Суддя В. І. Кавацюк