Справа № 346/1207/23
Провадження № 22-ц/4808/1371/23
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Пнівчук О. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційнускарг у ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 10 жовтня 2023 року в складі судді Кіцули Ю. С., ухвалене в м. Косові Івано-Франківської області, повний текст якого складено 16 жовтня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Коломийського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Позов обґрунтовано тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2021 року. Від шлюбу мають двоє дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей.

Вказувала, що неповнолітній дочці було надано стоматологічні послуги з встановлення брекет системи на загальну суму 25 000 грн. Вказані витрати були вимушеними та обов`язковими, оскільки дочка потребувала корегування прикусу, що необхідно робити саме в ранньому віці через фізіологічні потреби людського організму. Також було витрачено кошти на лікування в сумі 10 400 грн, а всього разом на суму 35 400 грн.

Крім того, для фізичного та спортивного оздоровлення дочки нею було придбано путівку у відпочинковий табір. Вартість путівки коштувала 9 900 грн.

Також, вона придбала дочці мобільний телефон марки «Iphone», модель XR, захисне скло до телефону, чохол та навушники на загальну суму 16 000 грн. Вказані витрати були здійсненні для забезпечення потреб дитини в розрізі сучасного технологічного розвитку. Оскільки дитина швидко розвивається, та за допомогою сучасного телефону може швидко знаходити потрібну їй інформацію, навчатися в онлайн режимі, комунікувати з родичами, друзями, та однокласниками.

Загальна сума додаткових витрат, які вона понесла на лікування, оздоровлення та розвиток дитини становить 61 300 грн. А тому вважала, що половину їх вартості має взяти на себе відповідач.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_5 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1/2 вартості понесених нею додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки, що становить 30 650 грн.

Розпорядженням голови Коломийського міськрайонного суду від 04 травня 2023 року у зв`язку із неможливістю утворити склад для розгляду справи, справу передано на розгляд до Косівського районного суду Івано-Франківської області як найбільш територіального наближеного до Коломийського міськрайонного суду.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Косівського районного суду від 10 жовтня 2023 року від 10 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 22 650 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави 1 073,60 грн судового збору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що витрати позивача на встановлення брекет системи за наявності встановленого стоматологічного діагнозу, на придбання путівки у спортивно-оздоровчий табір « ІНФОРМАЦІЯ_3 » були необхідними та виправданими для здоров`я та гармонійного розвитку дитини, а тому половина їх вартості підлягає стягненню з відповідача.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити, стягнувши з нього на користь позивачки додаткові витрати на дитину у сумі 11 000 грн та судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він розуміє, що повинен приймати участь у додаткових витратах на утримання своїх дітей. Разом з тим, його чистий дохід складає 5 600 грн, з яких він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки та повнолітнього сина, який продовжує навчання у загальному розмірі 3 400 грн. Крім того, він купує дітям продукти харчування, дає кишенькові кошти, оплачує проживання сина та несе інші витрати на утримання дітей. Також на його утриманні перебуває його нова сім`я. А тому він фінансово не спроможний на даний час нести додаткові витрати на утримання дочки, які стягнуті судом.

Також вказує, що судом першої інстанції не враховано його доводи щодо завищення вартості стоматологічних послуг з встановлення брекет системи.

Не вірно, на думку апелянта, судом першої інстанції здійснено і розподіл судових витрат. Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , то вважає, що з нього необхідно було стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду прийнято із з`ясуванням всіх обставин справи, з дотриманням норм процесуального права та з вірним застосуванням норм матеріального права. Звертає увагу, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Fiat Doblo Panorama 1.6 D, мотоциклу марки Bajaj Avender 220, причепу марки «Дністер», гаражу в гаражному НОМЕР_1 , трьох боксів, площею 108,5 кв.м, двох земельних ділянок площею 1,0142 га та 0,0693 га. А отже, відповідач є платоспроможним і може нести половину додаткових витрат га утримання неповнолітньої дитини.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З огляду на зміст апеляційної скарги рішення місцевого суду переглядається в апеляційному порядку лише в частині задоволення позовних вимог та судових витрат.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11 грудня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2021 року розірвано шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Малолітню дочку сторін ОСОБА_4 залишено на проживання з матір`ю (а.с.10).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.11-12).

За змістом копії медичної картки стоматологічного хворого №2614 ОСОБА_4 встановлено діагноз: диспальний прикус, звуження верхньої та нижньої щелепи (а.с. 16).

Відповідно до копії історії хвороби ОСОБА_4 , такій надано стоматологічні послуги, згідно плану лікування стоматологічного хворого (а.с.14-15)

Згідно з копією акта №6 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) виконавцем ( ОСОБА_6 ) виконано роботи з надання стоматологічних послуг (фіксація берекет системи верх та низ) від 28 лютого 2023 року на загальну суму 25 000 гривень.

Відповідно до копії відривного талону до путівки №71 на ім`я ОСОБА_4 та квитанції до прибуткового касового ордеру від 15 липня 2022 року оплата за путівку в спортивно-оздоровчому таборі «Смерічка» становила 9 900 грн (а.с.18).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням рівності та обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у загальному розмірі 22 650 грн, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо завищення вартості стоматологічних послуг є голослівними та не підтвердженні будь-якими доказами.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо фінансової не спроможності нести додаткові витрати на утримання дочки. Судом першої інстанції при визначенні розміру додаткових витрат повною мірою досліджено надані сторонами докази у сукупності та взаємозв`язку і надана їм належна правова оцінка. Зокрема, судом враховано як доходи відповідача, так і наявність у власності рухомого та нерухомого майна та наявні зобов`язання. При цьому колегія суддів враховує, що відповідач у апеляційній скарзі не заперечував щодо стягнення з нього 11 000 грн додаткових витрат на утримання дитини.

Водночас колегія суддів не може погодитись із висновком суду в частині розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог (73,90%) з відповідача в дохід державипідлягало стягненню 793,39 грн.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого суду в частині судових витрат необхідно змінити.

У частині задоволення позовних вимог рішення Косівського районного суду від 10 жовтня 2023 року є законним, обґрунтованим і не підлягає скасуванню з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду від 10 жовтня 2023 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 793 гривень 39 копійок судового збору.

В частині задоволення позовних вимог рішення Косівського районного суду від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

О. В. Пнівчук