г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3563/23
Номер провадження 2/213/1494/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Куропятник І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу № 213/3563/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за відсутності учасників справи, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що з 31 серпня 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей, 2014 та 2018 років народження. Рішенням суду від 25 січня 2023 року шлюб розірвано. В період перебування у шлюбі, а саме 09.10.2018 року вони з відповідачем за спільні кошти придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку при оформленні договору купівлі-продажу зареєстрували на відповідача. Після розлучення вони не змогли дійти згоди щодо розподілу вказаної квартири. Оскільки квартира була придбана в період шлюбу, позивач просить здійснити поділ вказаної квартири, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на 2/3 частки цієї квартири з огляду на те, що з нею проживають двоє малолітніх дітей.

Стислий зміст відзиву на позов.

Відповідач не погодився з позовними вимогами стосовно відступу від засад рівності часток подружжя, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити лише частково, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку квартири, оскільки рівність часток подружжя у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регламентується нормою ст.70 СК України. Сімейним законодавством передбачено збільшення частки майна одного із подружжя, якщо з ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вважає, що позивач не обґрунтувала та не підтвердила відповідними доказами, які у неї є підстави для відступу від засади рівності часток подружжя. Він, як батько, допомагає утримувати дітей, із його заробітної плати здійснюються щомісячні відрахування аліментів, заборгованість по аліментам відсутня. За період з 01.02.2023 по 31.08.2023 із його заробітної плати було утримано і перераховано аліментів на суму 81905,07 грн., яка є достатньою для забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей, та за необхідності їх лікування. Крім того, періодично він надає допомогу дітям за власним бажанням.

Процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до суду 25.08.2023 року.

30.08.2023 справа позов прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

19.09.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що погоджується на рівність часток у спільному майні.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача, просять при ухваленні рішення врахувати заперечення, викладені ними у відзиві на позов.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у справі за відсутності учасників, на підставі наявних і ній доказів, що відповідає положенням ч.3 ст.211, ч.1 ст.223 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2013 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області /а.с.8/.

Мають двох спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.12, 13/.

Судовим наказом Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.12.2022 року у справі № 213/3070/22 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 22.11.2022 року /а.с.60/.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2023 року, яке набрало законної сили 27.02.2023 року, шлюб сторін розірвано /а.с.9/.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В., та зареєстрованому в реєстрі за № 2-1441, ОСОБА_2 зі згоди дружини ОСОБА_1 придбав п`ятикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 90,1 кв.м, житловою площею 51,3 кв.м /а.с.16-17/.

Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2018 за реєстраційним номером № 28307854 /а.с.15/.

Згідно з наданою відповідачем довідкою, за місцем його роботи в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за період з 01.02.2023 по 31.08.2023 із його заробітної плати утримано аліментів у розмірі 33,3 % на утримання 2-х дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всумі 81905,07 грн., що в середньо - місячному розмірі становить 11700,72 грн. /а.с.75/.

Довідкою державного виконавця Інгулецького відділу ДВС підтверджено відсутність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів /а.с.74/.

Відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного ФОП ОСОБА_5 від 28.03.2023 року, ринкова вартість об`єкта оцінки п`ятикімнатної квартири, розташованої на 4-ому поверсі 5-ти поверхового будинку, загальною площею 90,1 кв.м,за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28.03.2023 року, становить 797800,00 грн. /а.с.18-39/. З цієї суми позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 % від цини позову 7978,00 грн. /а.с.4/.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини щодо визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділу спільного сумісного майна.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст.63 КС України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачений статтею 70 СК України.

Так, згідно з частиною першою цієї статті, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини другої цієї статті, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно з положеннями ч.3 ст.70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Статтеюст.71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11).

Згідно з пунктом 25 цієї Постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду

відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд приходить до наступного висновку.

Положення норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Судом встановлено, що позивачем доведений факт придбання квартири в період шлюбу на спільні кошти, і відповідачем ця обставина не спростована, тому суд вважає, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Розглядаючи запропонований позивачем варіант поділу спільного майна, суд вважає його недоцільним з огляду на недоведеність доказами.

Згідно з положеннями ст.13 ЦПК України справи розглядаються судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог, і на підставі поданих нею доказів.

Суд враховує, що відповідач, заперечуючи проти відступу від засад рівності часток подружжя, надав докази сплати ним щомісяця аліментів на утримання дітей у визначеному розмірі, відсутності заборгованості по аліментам, та ненадання позивачем будь-яких доказів, що мають істотне значення для вирішення спору, зокрема того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, тощо.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За змістом частини третьої ст.12, ч. ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, з огляду на надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про можливість поділу спільного майна між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частки квартири.

До того ж, суд враховує, що позивач після отримання відзиву на позов погодилася з запропонованим відповідачем варіантом поділу квартири, а саме з рівним розміром часток кожного в ній. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, задовольняючи позовні вимоги частково, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача частину сплаченої ним суми судового збору у розмірі 1994,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-23, 76-81, 81, 89, 95, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Здійснити поділ майна - квартири, розташованої за адресою:. АДРЕСА_2 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1994 (одну тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) 50 грн. на повернення судового збору, сплаченого нею за подання позову до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , НОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 30.10.2023 року.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Попов