_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3707/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Коваленко О.Б.

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ», про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліар-Сіті» про стягнення на його користь з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 59 267,56 грн., пені у розмірі 4 059,42 грн., трьох відсотки річних у розмірі 243,57 грн., а також про стягнення з ТОВ «Кліар-Сіті» моральної шкоди у розмірі 6 000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником легкового автомобілю Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_1 .

Вказує, що 10.03.2023 року на перехресті проспекту Небесної Стоні та вулиці Інглезі в місті Одесі за участю його автомобілю та належного товариству з обмеженою відповідальністю «Кліар-Сіті» вантажного фургону марки Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ТОВ «Кліар-Сіті» ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження.

Згідно постанови Київського районного суду міста Одеси по справі № 947/10109/23 від 10.04.2023 року винним у скоєнні даної ДТП визнано ОСОБА_2 .

Для отримання страхового відшкодування позивач 13.03.2023 року звернувся із відповідною заявою до ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

З метою визначення загальної суми відшкодування представником страхової компанії було здійснено огляд автомобілю позивача, за результатом якого було складено Звіт № 22645 й Висновок № 22645/1, згідно з якими страховик визначив загальну суму матеріальної шкоди у розмірі 59 536,44 грн. як різницю між вартістю транспортного засобу до (142 536,44 грн.) та після дорожньо-транспортної пригоди (83 000,00 грн.).

Суму страхового відшкодування у розмірі 59 536,44 грн. позивачу було перераховано 02.06.2023 року.

Разом з тим, в зв`язку з незгодою із визначеною сумою страхового відшкодування та з метою визначення реальної суми матеріальної шкоди, завданої позивачу, він звернувся до судового експерта Федотова Ф.В., результат дослідження якого викладено у висновку № 7513 від 22.03.2023 року.

Даним висновком сума матеріальної шкоди визначена у розмірі 118 804,00 грн., що становить різницю між вартістю транспортного засобу до (172 820,00 грн.) та після дорожньо-транспортної пригоди (54 016,00 грн.)

Окрім цього позивач зазначає, що оскілки заяву на виплату страхового відшкодування страхова компанія отримала 13.03.2023 року, тому виконати свої зобов`язання з його виплати вона повинна була до 11.06.2023 року, а тому за період прострочення з СК «Євроінс Україна» також підлягає стягненню пеня у розмірі 4 059,42 грн. та три відсотки річних в розмірі 243,57 грн.

Позивач також зазначає, що неправомірними діями водія ТОВ «Кліар-Сіті» ОСОБА_2 , який завдав позивачу матеріальну шкоду під час виконання трудових обов`язків, товариство «Кліар-Сіті» має відшкодувати позивачу моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Балена Т. А. позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» позов не визнав та надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що страховою компанією свої зобов`язання виконані та позивачу виплачена сума страхового відшкодування, яка була визначена на підставі підготовленого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СЗУ Україна» звіту № 22645 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних транспортному засобу від 09.04.2023 року, та висновку вартості придатних залишків № 22645/1 від 04.05.2023 року.

При цьому, у своєму відзиві ПрАТ «СК «Євроінс Україна» вказує, що висновок № 7513 від 22.03.2023 року, виконаний на замовлення позивача судовим експертом Федотовим Ф.В., не може бути прийнятий в якості доказу, оскільки судовий експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а також у даному висновку не міститься зазначення, що його було підготовлено для подання до суду.

Позивачем подано відповідь на відзив ПрАТ «СК «Євроінс Україна», в якому він наполягає на задоволенні позовних вимог, вказуючи на свою незгоду з висновками оцінювача, на яких ґрунтувалось рішення страхової компанії при визначення розміру страхового відшкодування та неможливості їх прийняття в якості належної підстави для розрахунку завданого збитку.

Відповідач ТОВ «Кліар-Сіті» не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне:

Судом встановлено, що позивач є власником легкового автомобілю Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 25.03.2010 року.

10.03.2023 року за участю його автомобіля та вантажного фургону марки Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що працює на посаді водія ТОВ «Кліар-Сіті», якому належить цей транспортний засіб, на перехресті проспекту Небесної Стоні та вулиці Інглезі в місті Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода.

Згідно постанови Київського районного суду міста Одеси по справі № 947/10109/23 від 10.04.2023 року винним у скоєнні даної ДТП визнано ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 426/16825/16-ц, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

В силу ст. 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність товариства з обмеженою відповідальністю «Кліар-Сіті», як власника вантажного фургону марки Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_2 , на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № 209176275 на дату скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Євроїнс Україна».

У відповідності до полісу № 209176275 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров`ю, становить 260 000,00 грн., за шкоду, завдану майну 130 000,00 грн.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з положенням ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом встановлено, що 13.03.2023 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було отримано повідомлення позивача про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування, за результатом розгляду якої 02.06.2023 року позивачу була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 59 536,44 грн.

Як зазначено у відзиві СК «Євроінс Україна», розрахунок суми страхового відшкодування у розмірі 59 536,44 грн. проведено страховиком згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв`язку із фізичним знищенням транспортного засобу на підставі наданого ТОВ «СЗУ Україна» звіту № 22645 від 09.04.2023 року та висновку вартості придатних залишків № 22645/1 від 04.05.2023 року.

У звіті № 22645 від 09.04.2023 року ринкова вартість автомобіля позивача до ДТП визначена у розмірі 142 536,44 грн., у висновку вартості придатних залишків № 22645/1 від 04.05.2023 року вартість ДТЗ у пошкодженому стані визначена у розмірі 83 000,00 грн.

Поряд з цим у звіті № 22645 наведено, що особисто оцінювачем КТЗ не оглядався, використано матеріали з огляду спеціаліста.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди.

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, в межах суми страхового відшкодування.

Як слідує з відзиву СК «Євроінс Україна» страховик прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 59 536,44 грн., що відповідає положенням ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В той же час, не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням про розмір страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта Федотова Ф.В. з метою здійснення незалежного експертного транспортно-товарознавчого дослідження.

Для участі у проведення незалежного транспортно-товарознавчого дослідження була запрошена страхова компанія, яка своїм правом на таку участь не скористалась.

Відповідно до експертного висновку № 7513, виконаного 22.03.2023 року судовим експертом Федотовим Ф.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, пошкодженого 10.03.2023 року у ДТП, становить 257 279,64 грн., а ринкова вартість даного автомобіля на момент ДПТ, яка сталася 10.03.2023 року, дорівнює 172 820,00 гривень.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобілю через завдані 10.03.2023 року у дорожньо-транспортній пригоді пошкодження перевищує його вартість до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає положенням ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з приписами якої у даному випадку власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до експертного висновку № 7513 від 22.03.2023 року, вартість автомобіля позивача з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих в ДТП, судовим експертом Федотовим Ф.В. визначена у розмірі 54 016 грн., з огляду на що розмір страхового відшкодування становить 118 804,00 грн., як різниця між вартістю транспортного засобу до (172 820,00 грн.) та після дорожньо-транспортної пригоди (54 016,00 грн.).

23.03.2023 року висновок № 7513 від 22.03.2023 року позивачем було надано до СК «Євроінс Україна», проте будь-якої відповіді щодо отриманого висновку, а також підстав, відповідно до яких відповідачем не взято до уваги зазначений висновок з посиланням на обставини, які не дозволяють визнати цей висновок таким, що відповідає чинному законодавству, містить неточності тощо, позивачем від страхової компанії отримано не було.

05.05.2023 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою щодо визначеного страховою компанією страхового відшкодування, проте відповіді на цю скаргу ним також не отримано.

У наданому до суду відзиві відповідач зазначає, що висновок судового експерта Федотова Ф.В. № 7513 від 22.03.2023 року не може бути прийнятий судом в якості доказу, оскільки судовий експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а у самому висновку не міститься зазначення, що його було підготовлено для подання для суду.

Також у своєму відзиві відповідач вказує, що ним було виконано свої зобов`язання за договором та законом через виплату позивачу страхового відшкодування, розрахованого у відповідності до звіту № 22645 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних транспортному засобу від 09.04.2023 року, та висновку вартості придатних залишків № 22645/1 від 04.05.2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження по справі № 947/24275/23 позивач, згідно ст. 102, 106 ЦПК України звернувся до судового експерта Федотова Ф.В. з приводу проведення судової автотоварознавчої експертизи, на підставі якого останнім 10.09.2023 року було складено висновок № 7588, що містить дані, які тотожні даним висновку експерта № 7513 від 22.03.2023 року, у якому, до того ж, зазначено, що експерт під час виконання дослідження позивача особисто оглянув пошкоджений транспортний засіб.

У висновку № 7588 від 10.09.2023 року вказано, що дана транспортно-товарознавчої експертиза виконана на підставі звернення сторони по цивільній справі № 947/24275/23 в порядку статті 106 ЦПКУ для подальшого її подання до Київського райсуду міста Одеси.

У висновку № 7588 від 10.09.2023 року зазначено, що судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок у відповідності зі ст. 384 КК України.

Поряд з цим, звіт № 22645 від 09.04.2023 року, виконаний за замовленням страховика без особистого огляду пошкодженого транспортного засобу позивача оцінювачем ОСОБА_3 , а лише по його фото, викликає у суду сумніви щодо його об`єктивності.

Адже певні пошкоджені, в тому числі скриті, загальний технічний стан автомобілю, який впливає на визначення його вартості до та після ДТП, які можливо виявити експерту лише при особистому огляді транспортного засобу, залишаються непоміченими.

Окрім цього, відповідачем не надано до суду пояснень з приводу зазначення оцінювачем у звіті від 09.04.2023 року цін пошкоджених запасних частин станом на 23.01.2023 року, в той час як у програмі «АУДАТЕКС» на дату виконання оцінки вже містились актуальні ціни станом на 08.03.2023 року, незазначення у вказаному звіті певного переліку запасних частин, ремонт яких технічно неможливий та які підлягали заміні, а також відсутності у звіті посилання на технологічний процес ремонту згідно технічної документації, що у сукупності має вплив на визначення розміру завданої матеріальної шкоди.

Також, у суду викликає сумніви вірність методу визначення вартості придатних залишків, застосованим оцінювачем ОСОБА_3 при визначенні вартості КТЗ у пошкодженому стані.

Так, у даному висновку не наведено підстав, згідно яких при обраному методі оцінки, що полягає у додаванні оцінювачем до ціни нових придатних складових (тобто деталей та агрегатів, придатних до подальшої експлуатації після ДТП) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, вартості металобрухту та відніманні вартості робіт з демонтажу, оцінювачем ОСОБА_3 прийнято до розрахунку тільки певну частину придатних складових автомобіля позивача, що залишились неушкодженими після ДТП.

Адже, якщо за обраним методом прийняти до розрахунку усі придатні складові, що залишились неушкодженими після ДТП, то визначена вартість автомобіля у пошкодженому стані буде в рази перевищувати ринкову вартість цього автомобіля до ДТП, через що обраний оцінювачем ОСОБА_3 метод для визначення вартості КТЗ у пошкодженому стані не може вважатися вірним.

Таким чином, відповідачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що оцінювачем ОСОБА_3 було достовірно визначено технічний стан автомобілю, обсяг та характер пошкоджень та вірно визначено вартість автомобілю до та після ДТП.

З огляду на наведене суд дійшов до висновку, що перевагу при визначенні розміру спричиненої позивачу шкоди належить надати експертному дослідженню, виконаному судовим експертом ОСОБА_4 , який особисто оглянув пошкоджений транспортний засіб, та який до того ж був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Суд також критично відноситься до твердження відповідача з виконання ним своїх зобов`язань з повної та своєчасної виплати страхового відшкодування, оскільки сума стразового відшкодування позивача розрахувавсь відповідачем на підставі звіту та висновку, які виконані з певними порушеннями.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Пунктом 21 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Оскільки страховик виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 59 536,44 грн., то ПрАТ «СК «Євроінс Україна» зобов`язано доплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 59 267,56 грн. (118 804,00 грн. 59 536,44 грн.), що перебуває в межах ліміту відповідальності.

До того ж, оскільки ПрАТ «СК «Євроінс Україна» отримало заяву позивача про виплату страхового відшкодування 13.03.2023 року, то повинно було виконати зобов`язання з виплати страхового відшкодування до 11.06.2023 року.

Враховуючи, що сума недоплаченого страхового відшкодування складає 59 536,44 грн., то суд вважає за доцільне за період з 12.06.2023 року по 01.08.2023 року (звернення позивача до суду) стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача пеню у розмірі 4 059,42 грн. та три відсотки річних у розмірі 243,57 грн.

Окрім цього, з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача підлягає стягненню витрати на оплату послуг експерта у розмірі 2 500,00 грн.

Одночасно, звертаючись до суду позивач просить стягнути з ТОВ «Кліар-Сіті» відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Поряд з цим, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, до витрат на професійну правничу допомогу відноситься розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 5484,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) страхове відшкодування в розмірі 59 267.56 грн., пеню в розмірі 4 059.42 грн., три відсотка річних у розмірі 243.57 грн., витрати на оплату послуг експерта 2 500 грн., разом 66 070.55 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1073.60 грн., витрати на оплату правничої допомоги 5484,00 грн., разом 6 557.60 грн.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ», моральної шкоди в розмірі 6000 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду буде складено у строк до 11.12.2023 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.