Справа № 496/915/22
Провадження № 2/496/356/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Буран В.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Стрілець Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка справу за цивільним позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.07.2022 року по справі було відкрито загальне позовне провадження (а.с. 85-86).

У підготовче судове засідання призначене на 18.10.2022 року на 09:00 годину, викликати сторін по справі, шляхом направлення судової повістки засобами поштового направлення, не надалось можливим, оскільки у даний період роботи суду, не здійснювалось направлення вихідної кореспонденції (а.с. 87-88).

Так, відповідно заяви позивача про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, що долучена до матеріалів позову, процесуальні документи, у тому числі ухвали про виправлення недоліків, витребування від позивача доказів, додаткових пояснень, заперечень та інші ухвали в електронному вигляді, позивач просив надсилати на електронну адресу: . У всіх інших випадках та різновидах файлів просив надсилати процесуальні документи на електронну адресу: (а.с. 74).

Згідно довідки про доставку електронного листа від 17.08.2022 року, судова повістка про виклик позивача у судове засідання призначене на 18.10.2022 року на 09:00 годину, була доставлена на електрону адресу АТ «Приватбанк» - (а.с. 89).

Про судове засідання, призначене на 14.11.2022 року на 09:00 годину, представника позивача повідомлялось, шляхом направлення судової повістки на електрону адресу , що відповідало вимогам представника позивача, щодо сповіщення по дату та час судових засідань по справі, однак судова повістка не була доставлена, у зв`язку з помилкою відправлення, про що наявна довідка від 19.10.2022 року (а.с. 95). Тому, судом було продубльовано надіслання судової повістки у зазначену дату судового засідання на іншу електрону адресу, вказану позивачем, а саме . Вказана судова повстка доставлена адресату (а.с. 95а). у судове засідання представник позивача не прибув.

Про судове засідання, призначене на 23.01.2023 року на 09:30 годину, представника позивача повідомлялось, шляхом направлення судової повістки на електрону адресу , вказана судова повістка доставлена адресату (а.с. 114). Також, суд відповідно вимогам представника позивача, щодо сповіщення по дату та час судових засідань по справі надіслав судову повістку на електронну адресу , однак судова повістка не була доставлена, у зв`язку з помилкою відправлення, про що наявна довідка від 29.11.2022 року (а.с. 115), у судове засідання представник позивача не прибув.

Про судове засідання, призначене на 03.04.2023 року на 09:30 годину, представника позивача повідомляли, шляхом направлення судової повістки на електрону адресу , вказана судова повістка доставлена адресату (а.с. 121). Також, суд відповідно вимогам представника позивача, щодо сповіщення по дату та час судових засідань по справі надіслав судову повістку на електронну адресу , однак судова повістка не була доставлена, у зв`язку з помилкою відправлення, про що наявна довідка від 01.02.2023 року (а.с. 122).

Також, судом було направлено судову повістку засобами поштового направлення на офіційну юридичну адресу позивача, та доставлено під особистий підпис представника позивача 20.02.2023 року (а.с. 124, 125), однак у судове засідання представник позивача не прибув.

Відповідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є в тому числі:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Таким, чином суд виконав умови щодо повідомлення сторони процесу про дату та час судового засідання, і як наслідок, позивач щонайменше, двічі не прибув до суду без поважної причини, за наявного належного повідомлення про дату та час судового засідання.

Про судову засідання, призначене на 13.06.2023 року на 10:00 годину, позивача сповіщено, шляхом направлення судової повістки на електрону адресу - , вказана судова повістка доставлена адресату (а.с. 133).

Про судову засідання, призначене на 09.11.2023 року на 14:30 годину, позивача сповіщено, шляхом направлення судової повістки на електрону адресу - , вказана судова повістка доставлена адресату (а.с. 140).

В матеріалах справи відсутня заява від представника позивача про розгляд справи без його участі, жодним чином не підтверджено поважність неявок до судових засідань, та не надано заяв про перенесення слухання справи, з огляду на вищевикладене та з матеріалів справи вбачається, що суд виконав свій обов`язок щодо вчасного повідомлення особи про слухання справи.

Ту обставину, що зараз в країні діє воєнний стан, як підставу продовжувати відкладати справу далі, суд не приймає до уваги, оскільки Біляївський районний суд Одеської області працює у штатному режимі, бойових дій на території району не відбувається. Представник позивача не позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України суд визнає, що представник позивача не з`явився до суду повторно без поважних причин.

Вказані дії позивача свідчать про втрату ним юридичної заінтересованості в розгляді справи.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживанняпроцесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Разом з тим, суд виходить з того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у позовній заяві, то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 947/26777/19 (провадження № 61-9161св22), від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107 св22).

Таким чином, суд наголошує, що безпідставні відкладення розгляду справи порушують права інших учасників процесу.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як зазначив Верховний суд (ВС/КЦС № 310/12817/13 від 22.05.2019) повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду навіть за наявності поважних причин такої неявки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Між тим статтями 223, 257 ЦПК врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ст. 257 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 10, 13, 44, 131, 200, 223, п. 3 ч. 1 ст. 257, 258, 259, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.М. Буран