Справа № 367/3055/23
Провадження №2/367/3970/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шемігон В.А.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Експрес Страхування» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У позовній заяві зазначає, що 01 березня 2021 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_1 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-4493623 з лімітом відповідальності 130 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну, франшиза 0,00 грн., на транспортний засіб SKODA Octavia, д.н. НОМЕР_1 , No шасі (кузов) НОМЕР_2 строк дії з 01.03.2021 р. по 28.02.2022 р. ОСОБА_1 07.05.2021 року о 23 годині 35 хвилин, керуючи транспортним засобом SKODA Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку № 65 по вулиці Ломоносова в місті Києві, порушив вимоги пунктів 2.10 а), 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль SKODA Fabia, державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, тобто вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Даний факт підтверджено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2021р. № 752/21392/21. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, відповідно до поліса АР-4493623 становить 130 000,00 гривень на одного потерпілого. 06 травня 2021 року до ТДВ «Експрес Страхування» звернулася з повідомленням та заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 . Відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. ТДВ «Експрес Страхування» було проведено огляд пошкодженого автомобіля SKODA Fabia, д.н. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 та зафіксовано пошкодження з виготовленням фотографій. Відповідно до рахунку-фактури від 11.05.2021 р. № 00002048 автосервісна філія «Універсал-Авто» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» вартість відновлювального ремонту становить 10 950,41 грн. Розрахунок коефіцієнта фізичного зносу не здійснювався, оскільки ремонт не включає заміну деталей, (фізичний знос застосовується лише на запасні частини, що замінюються). ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до заяви ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування у розмірі: 10 950,41грн,, на рахунок СТО автосервісна філія «Універсал-Авто», що підтверджується страховим актом № 4.21.325/1-2 та платіжним дорученням від 27.08.2022 р. № ЦО05770. ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці такої, не повідомивши орган чи підрозділ поліції. Враховуючи вимоги ст. 1191 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_1 страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 10 950,41, судовий збір - 2 684,00 грн. та витрати на правову допомогу - 5 000,00 грн. на свою користь.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення та розглядати справу в його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07.05.2021 року о 23 годині 35 хвилин, керуючи транспортним засобом SKODA Octavia, державний номерний знак НОМЕР_5 , поблизу будинку № 65 по вулиці Ломоносова в місті Києві, порушив вимоги пунктів 2.10 а), 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль SKODA Fabia, державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, тобто вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У відповідності до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2021 у справі № 752/21392/21 (провадження по справі №3/752/9654/21, винним у вищезазначеному ДТП визнано ОСОБА_1 .

01 березня 2021 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_1 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-4493623 з лімітом відповідальності 130 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну, франшиза 0,00 грн., на транспортний засіб SKODA Octavia, д.н. НОМЕР_1 , Nо шасі (кузов) НОМЕР_2 строк дії з 01.03.2021 р. по 28.02.2022 р.

Відповідно до огляду пошкодженого автомобіля SKODA Fabia, д.н. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , що було проведено ТДВ «Експрес Страхування» та зафіксованих пошкодженнь з виготовленням фотографій, згідно рахунку-фактури від 11.05.2021 р. № автосервісна філія «Універсал-Авто» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» вбачається, що вартість відновлювального ремонту SKODA Fabia, державний номерний знак НОМЕР_3 становить 10 950,41 грн.

ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до заяви ОСОБА_2 виплатило страхове відшкодування у розмірі: 10 950,41грн., на рахунок СТО автосервісна філія «Універсал-Авто», що підтверджується страховим актом № 4.21.325/1-2 та платіжним дорученням від 27.08.2022 р. № ЦО05770.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тобто ці правила не застосовуються до обставин, встановлених у справі про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце та чи вчинені вони цією особою.

За загальним правилом, згідно з вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В абзаці 2 п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху України). Тобто, в загальному порядку відповідальним за завдану шкоду є відповідач ОСОБА_1 .

Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала її, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Наприклад, страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на підставі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що й було здійснено позивачем за договором страхування.

При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пп. «а» пп. 38.1.1. п. 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди.

Як зазначалося вище, факт того, що відповідач самовільно залишив місце ДТП, підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2021 р. № 752/21392/21.

Отже, відповідно до вимог законодавства до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, з моменту такої виплати в межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за завдану шкоду, у розмірі 10 950,41 гривень.

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити та стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 10 950,41 гривень.

Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн., при цьому додає лише копію, укладеного 28 грудня 2022 року між адвокатом Бeляєвим Юрієм Леонідовичем та ТОВ «EКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» (клієнт). договору про надання правової допомоги № 504/22, за яким клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту правові послуги в обсязі та на умовах, визначених цим договором та вказівками клієнта, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду за надання правової допомоги. Згідно п.1.3.договору правові послуги, що надаються адвокатом клієнту по даному договору: представництво інтересів клієнта у всіх органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, судах усіх інстанцій та юрисдикцій по захисту прав клієнта; представництво інтересів клієнта перед фізичними особами; складення та підписання заяв, скарг, будь-яких процесуальних документів та інших документів правового характеру; участь у судових процесах по веденню справ клієнта; представництво інтересів клієнта в органах державної виконавчої служби, приватних виконавців під час виконання рішення суду.

Згідно п. 3.1. договору гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Згідно п. 3.2. договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку до цього договору по кожній справі. Згідно п. 3.3. договору розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. Згідно п. 3.6. договору факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг. Згідно п. 3.7. договору підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура.

Позивачем жодного документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунку не наданою. Не надано підтверджень про те, що адвокатом Беляєвим Ю.Л. надавалася правова допомога саме по справі про відшкодування шкоди за позовом до ОСОБА_1 . Крім того, адвокатом не надано і конкретизованого розрахунку визначення вартості наданих ним юридичних послуг, що позбавляє суд визначити її співмірність зокрема, зі складністю справи та виконаними роботами.

На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд.

Велика Палата у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вимога ТОВ «Експрес Страхування» щодо стягнення витрат на правову допомогу 5000грн., не підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що необґрунтована та безпідставна.

Також, при задоволенні позову у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись ст. 2, 3, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 81, 82, 141, 247, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст. 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 10 950,41грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» сплачений судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза