Провадження № 2/522/7279/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

в складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Волошина А.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника ОСОБА_3 05.09.2023 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що сімейне життя почало поступово погіршуватися та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У сторін різні погляди на сім`ю та шлюб. Позивач є матеріально забезпечений та забезпечує дітей та дружину. Позивач пропонував відповідачці укласти нотаріально засвідчений договір про визначення місця проживання дітей, однак договір не був підписаний через те, що сторони не дійшли згоди по ключовим питанням.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2023 справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Справа 24.10.2023 надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та ухвалою від 26.10.2023 була прийнята у провадження судді Бондаря В.Я., залучено до участі у справі третю особу та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.12.2023.

До суду 08.12.2023 надійшла заява ОСОБА_2 , згідно якої вказує, що між сторонами 29.11.2023 було укладено нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дітей, тому просить закрити провадження у цій частині. В частині позовних вимог про розірвання шлюбу відповідачка визнала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності.

У підготовчому засіданні 12.12.2023 ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не заперечували щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей.

Представник Київської районної адміністрації як орган опік та піклування звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, вказали, що у вирішенні всіх питань покладаються на розсуд суду.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Тож, наявні підстави для ухвалення рішення в частині розірвання шлюбу, у зв`язку з визнанням позову та закриття провадження в частині вимог про визначення місця проживання дітей, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 01 червня 2012 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис №588, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом позову є, зокрема визначення місця проживання дітей та позивач зазначає, що сторони не змогли укласти нотаріально посвідчений договір з цих питань у зв`язку з недосягненням згоди по ключовим питанням.

Однак, 29 листопада 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про визначення місця проживання дітей, який зареєстрований в реєстрі за №1796 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горлачем М.А. Відповідно до умов договору, батьки домовилися про те, що їх діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживатимуть з батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49).

За таких підстав, суд вважає, що у даній справі щодо вимог про визначення місця проживання дітей відсутній предмет спору, адже сторони дійшли згоди щодо місця проживання спільних дітей в позасудовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Щодо розірвання шлюбу між сторонами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, шлюбний союз фактично розпався, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, відповідач постійно знаходиться в довготривалих відрядженнях, даний факт має істотне значення.

Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї.

Добровільність шлюбу одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

З матеріалів справи вбачається, що сім`я розпалась, позивач наполягає на розірванні шлюбу, шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Тому, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-81, 206, 258, 263, 265, 266 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №588 від 01 червня 2012 року.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 12 грудня 2023 року.

Суддя В.Я.Бондар