10.10.2023 Єдиний унікальний номер 205/7438/23
Єдиний унікальний номер 205/7438/23
Провадження № 2/205/2653/23
10 жовтня 2023 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування запису про реєстрацію права власності,
ОСОБА_1 19 липня 2023 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про скасування запису про реєстрацію права власності.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п.п. 2, 9, 10 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 02 серпня 2023 року було подано уточнену позовну заяву.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлена у порядку ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки судові не повідомила, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.
13 червня 2017 року ОСОБА_1 зареєструвала в ГоловАПУ Дніпровської міської ради будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-35).
Згідно з відомостями КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради № 6015 від 13 травня 2017 року в інвентаризаційній справі станом на 31 грудня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , наявні відомості про право власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 30 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Нікітюк Г.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 4025 (а.с. 37).
Рішенням державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 35749432 від 19 червня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,0397, кадастровий номер :08:628:0088, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36).

10 липня 2017 року позивачем було повідомлено до Управління ДАБК Дніпровської міської ради про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-17).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2017 року скасовано; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Новокодацького ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, ПП «Нива-В.Ш.», ОСОБА_1 про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про право власності, державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування протоколу проведених прилюдних торгів, скасування акту про проведення прилюдних торгів, застосування реституції та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 42-51).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач в позовній заяві зазначає, що за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 30 листопада 2007 року зареєстровано право власності на нерухоме майно, про що також зазначено в інформаційній довідці № 6015 від 13 травня 2017 року, виданої № КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою даного позову ОСОБА_3 зазначає та стверджує про фактичне знищення нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за відповідачем, та чим порушується право позивача на володіння, користування та розпорядження майном.

Судом було встановлено, що реєстрація права власності на нерухоме майно (домоволодіння), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідачем ОСОБА_2 відбулася на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 30 листопада 2007 року. Також в матеріалах справи містяться копія плану земельної ділянки житлового будинку, поповерховий план та експлікація плану будинку (а.с. 38-40).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Вказана норма Конституції України кореспондується зі статтями 317, 321 ЦК України, згідно з якими власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321).

Відповідно до частини один статті 316 ЦК країни правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із положеннями п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України підставою припинення права власності на майно є знищення майна.

Що стосується вимог про скасування запису в реєстрі прав власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, суд зазначає, що така вимога пов`язана з неможливістю позивача зареєструвати своє право власності на новостворене нею майно та фактичне знищення будівлі житлового будинку, загальною площею 57,4 кв.м., який був розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень цієї норми у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Викладене свідчить, що такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає.

Відповідно до положень ст. ст. 5, 15, 16 ЦК України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності наступних умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки ОСОБА_1 слід звернутися до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення права власності у зв`язку із фактичним знищенням нерухомого майна.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивачеві у задоволенні позовних вимог було відмовлено, судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп., який нею було сплачено при поданні позову до суду, підлягає віднесенню за її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263-265, ч. 1 ст. 280, ст.ст. 281, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) у задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) про скасування запису про реєстрацію права власності відмовити.

Судові витрати у розмірі 1 073 гривень 60 коп. віднести за рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення позивачем може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: