Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/185/22

Провадження № 2/943/157/2023

30 листопада 2023 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника відповідача Романко В.Р.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, покликаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання згідно договору № б/н від 23.11.2012 року, за умовами якого відповідачу відкрито картковий рахунок з початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений сторонами, надано у користування кредитну картку. АТ КБ "Приватбанк" (правонаступник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк») свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Позивач зазначає, що при укладенні договору сторони керувались положеннями ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, і такими формулярами та стандартами в даному випадку є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті і згідно яких обслуговується відповідач.

Звертає увагу, що право зміни кредитного ліміту врегульоване п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, згідно з якими, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22570,00 гривень (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку).

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, станом на 11.01.2022 року має заборгованість в сумі 36648,13 грн.. Просить суд стягнути з відповідача в користь позивача вказану суму боргу та суму сплаченого, при подачі позовної заяви, судового збору в розмірі 2481,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задоволити.

Відповідач, його представник проти позовних вимог заперечили повністю, з мотивів викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях, просять у задоволення позову відмовити за безпідставністю такого, оскільки відповідачем було внесено більше коштів, ніж отримано в банку. Дане засідання просять проводити без застосування засобів звукозапису.

Враховуючи клопотання сторони відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши думку відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши наявні у справі письмові докази, приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, підписав заяву № б/н від 23.11.2012 року.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки (а.с 12).

Так, згідно даної довідки, відповідачу було видано кредитні картки:

№ НОМЕР_1 , дата відкриття - 25.12.2012 року строком дії до серпня 2015 року,

та перевипущені картки:

№ НОМЕР_2 , дата відкриття - 28.12.2014 року строком дії - до грудня 2018 року,

№ НОМЕР_2 , дата відкриття - 26.03.2015 року строком дії - до грудня 2018 року,

№ НОМЕР_3 , дата відкриття - 10.01. 2018 року строком дії - до листопада 2021 року,

№ НОМЕР_4 , дата відкриття - 16.08.2019 року строком дії - до березня 2023 року.

До матеріалів позовної заяви Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з виписки по особовому рахунку Відповідач користувся кредитними коштами.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на Відповідача, доданої до позовної заяви, йому було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_5 - 25 грудя 2012 року без встановлення кредитного ліміту, а з 11 квітня 2013 року відбулась зміна кредитного ліміту у розмірі 4 000,00 грн, який у подальшому змінювався (02.08.2013 - 8000,00 грн, 15.12.2014 - 0,00, грн., 08.06.2015 - 2 000,00 грн., 22.12.2015 - 8 000,00 грн., 10.02.2016 - 13 400,00 грн., 10.01.2018 - 22 570,00 грн., 10.01.2018 - 13 400,00 грн., 19.12.2019 0,00 грн). Востаннє було змінено кредитний ліміт 19 грудня 2019 року, встановлено в розмірі 0,00 грн.

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19) зробила правовий висновок, згідно з яким, Умови та правила надання банківських послуг, з оляду на їх мінливий характер, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду, з огляду на укладеність договору й вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, вказала на те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В іншій справі №382/327/18-ц (провадження №61-21994св19), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 лютого 2020 року, застосовуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, вказав на наявність правових підстав для стягнення з позичальника інших, окрім тіла кредиту, складових частин заборгованості, зокрема, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, якщо, окрім анкети-заяви, пред`явлені до позичальника вимоги підтверджені довідкою про умови кредитування, підписаною позичальником, в якій зазначено розмір процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені, розмір та порядок внесення щомісячного платежу тощо, оскільки Тарифи Банку та Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається банк, не є складовою кредитного договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами, нараховані проценти на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані Позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали позовної заяви не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів Відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

З матеріалів справи встановлено, що у підписаній відповідачем анкеті-заяві не визначено розміру процентів за користування кредитними коштами, пені та інших штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, а Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які долучено до позовної заяви, не містять підпису позичальника.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в Приват Банку.

Як вбачається з матеріалів справи, Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку відповідач підписав 23.11.2012 р.

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач погодився з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

Анкета-заява від 23.11.2012 містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий, сімейний стан, місце праці. Заява не містить даних про умови кредитування. У Анкеті-заяві відсутні відомості, яку кредитну картку відповідач отримав, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім`я відповідача та дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта. Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача та яка картка йому була видана.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є доказом, який підтверджує надання кредиту та наявність кредитних правовідносин, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Аналізуючи надані позивачем розрахунки заборгованості (а.с.5-11), такі не узгоджуються з випискою по рахунку.

Згідно з виписки по особовому рахунку відповідач користувся кредитними коштами.

За розрахунком Банку станом на 11.01.2022 року утворилася заборгованість у розмірі 36648,13 грн., з яких: 29573,29 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 29573,29 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту та 7074,84 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

У позовній заяві зазначено, що відповідач отримав кредитну картку і у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22570,00 грн. Однак, позивач не вказує, яку саме суму отримав відповідач у кредит, дату отримання коштів.

Також у позовній заяві вказується, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту, не вказуючи при цьому розміру наданих у кредит коштів. Кредитний ліміт, як вбачається із матеріалів позовної заяви неодноразово змінювався, як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення.

Із доданих до позовної заяви виписки по особовому рахунку за договором № б/н від 25.12.2012 - 12.01.2022 року вбачається, що відповідачем за весь період користування коштами здійснено такі операції з коштами:

-зняття готівки в банкоматі - 20581,51 грн.

-поповнення моб.тел - 221,19 грн.

-переказ на свою картку - 2631,00 грн.

-купівля продуктів у супермаркеті "Рукавичка" - 221,90 грн. переказ на картку іншій особі - 125,42 грн.

-покупка 38 разів на суму 693,28 грн. - 26344,64 грн. списання платежу з карт. рах. 9 раз 693,28 грн. - 6239,52 грн. страховий платіж - 7145,08 грн.

Разом отримано коштів - 63510,26 грн.

Разом внесено коштів 80324,19 грн.

На виконання ухвали Буського районного суду від 24.10.2023 про витребування доказів, позивач направив на адресу суду виписку по кредитному рахунку відповідача та надав свої пояснення з приводу витребуваної інформації від 01.11.2023 за №10140182-ВБ. Зокрема зазначає, що відповідач 28.06.2016 підключив послугу «Миттєва розстрочка» на суму 13 377,00 грн. на умовах терміновості, платності та зворотності з визначеною кількістю платежів, але не більше 24 платежів. І в рамках сервісу «Миттєва розстрочка» встановлено регулярний платіж у розмірі 693,28 грн.

Таким чином, як вбачається з пояснення позивача, підключивши послугу «Миттєва розстрочка» на суму 13 377,00 грн. з регулярним платежем у розмірі 693,28 грн. відповідач мав би здійснити 19,28 платежів. А таких платежів, згідно виписки по рахунку, відповідачем вчинено 38 разів. Жодних пояснень щодо надлишкового списання коштів позивачем не подано.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позивач не довів тих обставин, на які покликається як на підставу своїх вимог.

Окрім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс 15) і не спростовано позивачем матеріалами позовної заяви.

Також слід дійти висновку, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися і змінюються самим Позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин (23 листопада 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (січень 2022 року), тобто Позивач міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного слід виходили з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав Позивач, Відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14- 131цс19).

Така позиція чітко узгоджується з постановою Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2023 року у цивільній справі № 943/1106/21.

Враховуючи вище наведене, судом враховуються правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), які в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковими при вирішенні даного спору, а тому приходить до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та ураховуючи наслідки розгляду справи, судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, залишити за останнім.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, -

ухвалив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 грудня 2023 року.

Суддя: Б. М. Журибіда