Справа № 154/2709/23 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О. В.
Провадження № 22-ц/802/1005/23 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення сім`ї постійним житлом за апеляційною скаргою відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 1995 року він разом зі своєю сім`єю постійно проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка була надана йому на підставі рішення Виконкому Володимир-Волинської міської ради народних депутатів № 385 від 16 листопада 1995 року згідно ордеру на жиле приміщення № 39 від 21 листопада 1995 року. Згідно вказаного рішення виконкому, однокімнатна квартира жилою площею 19,3 кв. м надана йому як службова, з фонду Міністерства оборони України на клопотання КЕЧ району № 617 від 31 жовтня 1995 року, як працівнику гарнізонного лазнево-прального комбінату, на сім`ю у складі трьох осіб.

Позивач зазначав, що у Володимир-Волинському гарнізонному лазнево-пральному комбінаті він працював з 14 січня 1992 року по 01 березня 2001 року. З 12 грудня 2013 року по даний час продовжує працювати у Квартирно-експлуатаційному відділі міста Володимир (далі КЕВ м.Володимир) на посаді електромонтера з виконанням завдань по підтримці інфраструктури військового значення, що в загальному складає більше вісімнадцяти років.

Оскільки службовий статус наданої йому квартири обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством його прав, 24 січня 2023 року він, як наймач цього житла, звернувся до відповідача КЕВ м.Володимир-Волинський із заявою про виключення квартири, у якій він з сім`єю проживає більше 27 років, із числа службової.

Відповідач у своїй відповіді, адресованій на його звернення листом від 30 січня 2023 року № 22/203, відмовив у задоволенні заяви, мотивуючи відсутністю на це підстав. Крім того, житловим законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий фонд, змінювати статус квартири у разі наявності у працівника (робітника) відповідного трудового стажу, що виключення квартири з числа службових призведе до порушення вимог Бюджетного кодексу України в частині нецільового використання бюджетних коштів. Забезпечення категорії громадян, до яких він належить, відноситься до компетенції місцевих органів виконавчої влади за місцем їх проживання, за умов перебування на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Вважає відмову відповідача у задоволенні його заяви безпідставною та незаконною, оскільки усі питання щодо регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло регулюються житловим законодавством, яке передбачає в числі інших виключення квартир з числа службових для забезпечення осіб, що потребують поліпшення житлових умов, постійним житлом.

Позивач також вказував, що він разом зі своєю сім`єю у складі трьох осіб, в тому числі дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , перебувають на квартирному обліку при Виконавчому комітеті Володимирської міської ради з 15 червня 1995 року у списках осіб загальної черги, як особа, що потребує поліпшення житлових умов та надання житла для постійного проживання, тобто більше 28 років. Внаслідок бездіяльності відповідача його, як особу, яка більше 28 років перебуває на черзі для поліпшення житлових умов та надання житла для постійного проживання, фактично позбавлено можливості реалізувати своє право на житло, що є порушенням його конституційних прав.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 38,0 кв. м, житловою площею 19,3 кв. м та зобов`язати відповідача КЕВ м. Володимир в місячний термін подати до Виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла вказаної квартири.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 38,0 кв. м, житловою площею 19,3 кв. м.

Зобов`язано КЕВ м. Володимир в місячний термін подати до Виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 38,0 кв. м, житловою площею 19,3 кв. м.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач КЕВ м.Володимир подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подавав.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, а також представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що з 1995 року позивач ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю постійно проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка була надана йому на підставі рішення Виконкому Володимир-Волинської міської ради народних депутатів №385 від 16 листопада 1995 року згідно ордеру на жиле приміщення № 39 від 21 листопада 1995 року. Згідно вказаного рішення виконкому, однокімнатна квартира жилою площею 19,3 кв. м надана йому як службова, з фонду Міністерства оборони України на клопотання КЕЧ району № 617 від 31 жовтня 1995 року, як працівнику гарнізонного лазнево-прального комбінату, на сім`ю у складі трьох осіб, що підтверджується архівним витягом з рішення виконкому від 21 лютого 2023 року № 05/35 та копією ордеру № 39 від 21 листопада 1995 року (а.с.6, 8).

У період з 14 січня 1992 року по 01 березня 2001 року позивач ОСОБА_1 працював у Володимир-Волинському гарнізонному лазнево-пральному комбінаті. З 12 грудня 2013 року по даний час позивач продовжує працювати у КЕВ м. Володимир на посаді електромонтера з виконанням завдань по підтримці інфраструктури військового значення, що в загальному складає більше вісімнадцяти років. Вказані обставини підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 07 серпня 1984 року, довідкою КЕВ м. Володимир від 08 червня 2023року № 63, архівним витягом з наказів по КЕЧ м. Володимир-Волинського від 13 червня 2023 року № 239/24 про перейменування з 20 жовтня 2005 року Володимир-Волинської квартирно-експлуатаційної частини (району) у КЕВ м. Володимир-Волинський та наказом начальника КЕВ м. Володимир-Волинський від 30 грудня 2022 року № 164 про перейменування з 01 січня 2023 року КЕВ м.Володимир-Волинський на КЕВ м. Володимир (у зв`язку із зміною назви міста) (а.с.9-18).

24 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 , як наймач зазначеного житла, звернувся до КЕВ м. Володимир-Волинський із заявою про виключення квартири, у якій він з сім`єю проживає більше 27 років, із числа службової, з огляду на те, що службовий статус наданої йому квартири, на його думку, обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством його прав.

КЕВ м. Володимир-Волинський своїм листом від 30 січня 2023 року №22/203 у задоволенні заяви позивача відмовив у зв`язку з відсутністю на це підстав. У вказаному листі відповідач зазначав, що житловим законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий фонд, змінювати статус квартири у разі наявності у працівника (робітника) відповідного трудового стажу, що виключення квартири з числа службових призведе до порушення вимог Бюджетного кодексу України в частині нецільового використання бюджетних коштів, що забезпечення Категорії громадян, до яких він належить, відноситься до компетенції місцевих органів виконавчої влади за місцем їх проживання, за умов перебування на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Судом також встановлено, що даний час позивач ОСОБА_1 продовжує працювати в установі КЕВ м. Володимир та користується службовою квартирою.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 свої вимоги про зобов`язання відповідача оформити та подати клопотання про виключення квартири із числа службових, мотивував посилаючись на гарантоване Конституцією України право на житло, положення ст. 125 ЖК України та п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач мав можливість звернутись до органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням, оскільки відпала потреба відповідача в подальшому використанні житла, як службового, з урахуванням стажу роботи позивача в КЕВ м. Володимир та його зі своєю сім`єю у складі трьох осіб, перебування на квартирному обліку при Виконавчому комітеті Володимирської міської ради з 15 червня 1995 року у списках осіб загальної черги, як осіб, що потребують поліпшення житлових умов та надання житла для постійного проживання, тобто більше 28 років. Суд вважав, що внаслідок бездіяльності відповідача позивача, як особу, яка більше 28 років перебуває на черзі для поліпшення житлових умов та надання житла для постійного проживання, фактично позбавлено можливості реалізувати своє право на житло, що є порушенням його конституційних прав, яке регулюються житловим законодавством та яке передбачає в числі інших право на виключення квартир з числа службових для забезпечення осіб, що потребують поліпшення житлових умов, постійним житлом, у тому числі й якщо відпала потреба в такому його використанні.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 118 ЖК УРСР встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно із п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення», жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Механізм та порядок виключення квартир із числа службових у Збройних Силах України на час виникнення спірних правовідносин та на даний час регулюється положеннями Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31 липня 2018 року.

Відповідно до п. 10 Розділу VII Інструкції виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. За змістом даного пункту військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього ж розділу.

Наведене свідчить, що законодавством чітко визначений порядок виключення житлового приміщення, що перебуває у державній власності Міністерства оборони України, з числа службових, який супроводжується списком надання (виключення з числа службового) постійного житла (військовослужбовців, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов та мають вислугу на військовій службі 20 років і більше) та рішенням заступника Міністра оборони України про затвердження такого списку.

Сам по собі факт проживання позивача у даній квартирі не є підставою для виключення житлового приміщення з числа службового.

Крім того, виключення квартири, яка знаходиться в розпорядженні Міністерства оборони України, з числа службових, має проводитися на підставі рішення компетентного органу, зокрема у разі, якщо відпала потреба його використання, як службового.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 570/5323/17 (провадження № 61-15580св19).

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, чи особою, звільненою в запас або відставку, на квартирному обліку в загальній черзі військовослужбовців Володимирського гарнізону не перебуває.

При цьому, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при Виконавчому комітеті Володимирської міської ради в загальній черзі для поліпшення житлових умов і надання жилих приміщень.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ставить питання про виселення позивача із займаного ним житла чи створює перешкоди у користуванні службовим житлом.

Разом з тим, при вселенні у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , позивач ОСОБА_1 був обізнаний про її статус службового житла.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, наведених норм матеріального права не врахував, та дійшов помилкового висновку про те, що відпала потреба відповідача в подальшому використанні житла, як службового, з урахуванням стажу роботи позивача в КЕВ м. Володимир, та його сім`ї у складі трьох осіб, перебування на квартирному обліку при Виконавчому комітеті Володимирської міської ради з 15 червня 1995 року у списках осіб загальної черги, як осіб, що потребують поліпшення житлових умов та надання житла для постійного проживання, тобто більше 28 років. Суд також не врахував і того, що правові норми, які б зобов`язували власника житлового приміщення, наданого ОСОБА_1 як службове житло, виключати його із службового житлового фонду відсутні, а сам лише факт довгострокового проживання особи в службовому житлі не є підставою для виключення його із числа службових. При цьому апеляційним судом враховано, що відповідач не ставить питання про виселення позивача з сім`єю із займаного ними житла або будь-яким іншим чином порушує їх право на проживання у службовій квартирі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , тому з нього на користь відповідача КЕВ м. Володимир підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир задовольнити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 серпня 2023 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення сім`ї постійним житлом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: