Провадження №2/524/1715/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Панченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 15128,63 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26.08.2009 між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 16000 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем померлого позичальника є ОСОБА_1 .. Добровільно відповідачем не було сплачено заборгованість позичальника.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У своєму відзиві відповідач зазначив, що проти задоволення позову він заперечує. Просив врахувати, що його частка у спадщині становить 2/3. Звертав увагу, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Вказав, що надані банком Умови та правила не містять підпису позичальника, а тому позивач не довів, що саме вказані умови та правила були погоджені кредитором та позичальником.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

30.11.2021 судом було вирішено клопотання позивача про витребування доказів.

28.01.2022 судом ухвалено заочне рішення.

05.06.2023 судом постановлено ухвалу про скасування заочного рішення.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

26.08.2009 ОСОБА_2 підписано заяву, на підставі якої банком було надано позичальнику кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 2000 грн та базовою процентною ставкою - 3%

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.08.2021 заборгованість за кредитним договором від 26.08.2009 становить 15128,63 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Суми), актовий запис №980(а.с. 115)

15.07.2020 позивачем направлено претензію кредитора до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори.

Згідно із матеріалами спадкової справи, спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, є ОСОБА_1 (частка 2/3) та донька померлої ОСОБА_3 ..

НОРМИ ПРАВА

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В статті 549 ЦК України зазначено неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1216 ЦК України визначено, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї(ч.1 ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК України)

Відповідно до статей 1281, 1282 ЦК України(в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В ч.1 ст.256, 257, 264, ч. 3,4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступила від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зробила такий висновок про те, що: «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.»

Застосовуючи викладену позицію Верховного Суду до правовідносин, які виникли в цій справі суд враховує те, що долучений позивачем витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому суд вважає, що позивач не довів, що саме з доданим до позовної заяви Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», позичальник ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до саме цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

У зв`язку із цим, суд вважає, що позивачем не було доведено те, що саме долучені умови і правила, разом із паспортом споживчого кредиту складають кредитний договір між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17 вказала, що: «враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів»

Судом було встановлено, що станом на 15.04.2020 позичальником не було погашено 1458,01 грн, що підтверджується випискою по картці. Отже, вказана сума має бути сплачена спадкоємцями померлої.

Враховуючи те, що відповідач є спадкоємцем 2/3 частин спадкового майна, суд стягує із відповідача на користь позивача 972,01 грн, пропорційно розміру частки в спадщині.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати в сумі 145.73 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) 972,01 грн за рахунок та в межах вартості майна, одержаного у спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та судові витрати в сумі 145.73 грн.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ