ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9982/23 Справа № 209/4191/23 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем "ВАЗ 211240-125- 51" р/н НОМЕР_1 , 30.05.2023 року о 11.30 год. рухаючись біля будинку №7 по вул. Дніпробудівська у м. Кам`янське, поставила зазначений автомобіль та не запобігла заходів самовільного руху транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль почав рух заднім ходом та здійснив зіткнення і автомобілем Кіа Ceed, державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 липня 2023 року у справі № 209/3197/23 водія ОСОБА_1 було визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП через наявність в її діях порушень ПДР України, які перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП.

29 червня 2023 року судовим експертом Дроздовим Юрієм Володимировичем надано Висновок експерта № 5206/23 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, згідно якого вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу складає 15 075,85 гривень та вартість відновлювального ремонту складає 22 658 ,26 гривень.

Вартість виконання робіт з проведення незалежної експертної оцінки належного позивачу колісного транспортного засобу склала 3 300 гривень.

Оскільки жодних коштів позивачу до цього часу не сплачено, позивач вимушена звернутись за захистом свого порушеного права до суду.

Просить суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування майнової шкоди в сумі 22 658,26 гривень та судові витрати по справі в розгляді 15373,60 гривень, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 гривень, 3300 гривень витрати, пов`язані із залученням експерта, 5000,00 гривень за складання позовної заяви та три виходи адвоката в судове засідання в загальному розмірі 6000,00 гривень .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 22658,26 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які поніс позивач в розмірі 8 300 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,6 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 травня 2023 року о 11.30 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ 211240-125-51» держ. номер НОМЕР_1 в м. Кам`янське по вул. Дніпробудівська,7, поставила на спуску зазначений автомобіль та не запобігла заходів самовільного руху транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль ВАЗ самовільно почав рух заднім ходом та здійснив зіткнення з автомобілем Кіа Ceed, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується копією Постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року по справі №209/3197/23 (а.с.10-11).

Для з`ясування розміру вартості ремонту транспортного засобу позивач звернулася до судового експерта №5206/23 від 29 червня 2023 року, згідно висновку якого вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу автомобіля Кіа Ceed, державний номер НОМЕР_3 склала 22658,26 гривень та відповідає калькуляції ремонту після ДТП № 5206/23 від 29.06.2023 року (а.с.12-16,19-20).

Згідно Протоколу огляду колісного транспортного засобу від 10.06.2023 року, проведену судовим експертом Дроздовим Ю.В. встановлено, що транспортний засіб має механічні пошкодження, отримані при ДТП, а саме: диск легкосплавного переднього лівого колеса з порушенням покриття на зовнішній поверхні; крило переднє ліве в середній частині по всій довжині; амортизатора переднього лівий деформований; підвіска передня в сборі потребує додаткової перевірки після заміни амортизатора, що відповідає фотографічними додатками до Висновку №5206,23 від 29.06.2023 (а.с.17, 23-24).

Згідно квитанції вартість експертизи становить 3 300,00 гривень (а.с.26).

Відповідно план схеми місця ДТП автомобіль Кіа Ceed, державний номер НОМЕР_3 зазнав незначні механічні пошкодження переднього лівого крила у вигляді вм`ятини (а.с.50).

Згідно Акту №3 про приймання передачі виконання робіт по договору про надання правової допомоги № 47 від 31.05.2023 року та квитанції № 170520, які позивач понесла у зв`язку із залученням адвоката, складають 5 000,00 гривень за складання позовної заяви та три виходи адвоката в судове засідання в загальному розмірі 6 000,00 гривень (а.с.30,31).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з наявності підстав для часткового задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначає, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (статті 5 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховиками є страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України Про страхування.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "ВАЗ 211240-125- 51", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП застрахована не була.

Відповідно до статті 39 вказаного Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до підпункту а пункту 41.1 статті 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Статтею 22 цього Закону визначено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною першою статті 25 Закону України Про страхування встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому.

Перша з них передбачена статтею 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів. Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Матеріалами справи доведено, що шкода позивачу заподіяна транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що МТСБУ є суб`єктом, на якого Законом покладено обов`язок здійснення регламентної виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ.

Таким чином, МТСБУ не виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

А тому, ОСОБА_2 у разі відмови МТСБУ у виплаті страхового відшкодування, мала звернутись до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди для ухвалення відповідного рішення.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц встановлено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, а відшкодування шкоди повинне здійснюватись шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а у випадках відсутності страхового полісу чи звільнення від обов`язкового страхування до МТСБУ.

Таким чином, звернення за відшкодуванням шкоди безпосередньо до винної особи в обхід страхової компанії (в визначених Законом випадках МТСБУ) є передчасними.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (пункт 46), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54) та № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 20 березня 2019 року у справі № 486/1459/17 (пункт 54), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 15 травня 2019 року у справах № 750/5785/18, № 570/2739/16-ц та № 554/9144/17, від 29 травня 2019 року у справі № 554/10303/17-ц, від 20 листопада 2019 року № 201/12877/16 (пункт 46), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71), від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43), від 19 травня 2020 року у справі № 263/17218/18 (пункт 24).

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31)).

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 як до неналежного відповідача, та за відсутності визначених процесуальним законом підстав для заміни апеляційним судом неналежного відповідача належним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог як передчасно заявлених.

При цьому, позивач не позбавлений права у встановленому законом порядку звернутися до суду з таким позовом, визначивши вірного відповідача.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Ураховуючи викладене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу апеляційної скарги в розмірі 1610,4 грн

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,4 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: