Справа № 450/4139/19 Провадження № 2/450/674/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Покидько Л.Р.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Шаравари Оксани Романівни, Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування права власності на будинок АДРЕСА_1 , який належав на праві приватної власності її матері ОСОБА_3 . В обгрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 . Останнім місцем проживання матері був буд. АДРЕСА_1 . 31.11.2008 ОСОБА_3 , склала заповіт відповідно до якого усе її майно заповідає ОСОБА_2 . 19.04.2019 зареєстровано спадкову справу. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2008 на праві приватної власності ОСОБА_3 належав будинок АДРЕСА_1 . Після звернення до нотаріуса для оформлення спадщини на спадкове майно вона дізналася, що між її батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб у 1961 році, який не розірвано, а тому оформити спадщину на неї немає можливості. Батьки одружилися у 1961 році, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася вона. Як їй відомо зі слів матері, батько поїхав у грудні 1965 служити до армії до Росії (м.Тольяті), звідки так і не повернувся. У лютому 1966 року винесено рішення про стягнення на користь її матері аліментів на її утримання. З часу її народження батько з мамою не проживав, не піклувався про неї, не утримував сім`ю. Згодом батько, ОСОБА_5 подав до суду про розлучення, мотивуючи, що тривалий час разом не проживає, має іншу дружину. 29.04.1970 винесено рішення про відмову у задоволенні позову про розлучення. В архівних документах відсутня інформація про розірвання шлюбу між батьками, чи живий батько на сьогоднішній день їй не відомо. У рішеннях суду від 1966 та 1970 встановлено обставини, що батько не проживав разом з ними, не піклувався про сім`ю, не надавав кошти на утримання, не мав наміру проживати надалі на території України, оскільки створив іншу сім`ю. Відповідно не брав участі ні в будівництві, ні в обслуговуванні будинку, в якій мешкала сім`я. обслуговування та ремонт будинку здійснювався при житті матері нею особисто, а згодом її сім`єю. Цілий будинок належав її матері ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності від 2008 року. Уже після реєстрації права власності будинку було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 . Заява про прийняття спадщини батьком відсутня, а відтак він пропустив строк на прийняття спадщини. Оскільки відсутні документи про розірвання шлюбу між батьками, вона не може оформити свідоцтво на спадщину.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Позиція відповідачів: відповідач приватний нотаріус Шаравара О.Р. відзиву на позовну заяву до суду не скеровувала, подала заяву про проведення судового засідання у її відсутності.

Підберізцівська сільська рада надала відзив, у якому зазначила, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду, просила слухати справу у відсутності представника відповідача.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

05.12.2019 ухвала про відкриття провадження; 04.03.2020 заява відповідача приватного нотаріуса Шаравари О.Р. про слухання справи у її відсутності; 10.03.2020 клопотання про залучення співвідповідача; 11.03.2020 ухвала про залучення відповідачем Чорнушовицької сільської ради; 23.04.2020 відзив на позовну заяву;15.06.2020 клопотання позивача про відкладення розгляду справи; 15.06.2023 ухвала про заміну співвідповідача Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області правонаступником Підберізцівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області; 07.09.2023 клопотання позивача про відкладення розгляду справи; 07.09.2020 ухвала про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду;07.10.2020 клопотання позивача про відкладення розгляду справи; 07.10.2020 ухвала про відкладення розгляду справи; 02.12.2020 ухвала про відкладення розгляду справи; 22.12.2020 лист відповідача приватного нотаріуса Шаравари О.Р.;28.01.2021 заява позивача про зупинення розгляду справи; 28.01.2021 ухвала про відкладення розгляду справи; 26.02.2021 ухвала про зупинення провадження; 26.09.2023 заява позивачки про відновлення провадження; 23.10.2023 ухвала про відновлення провадження.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Підберізцівською сілсьькою радою Пустомитівскього раойну Львівської області 16.11.2018, актовий запис №82.

У відповідності до вимог ст. 1220 ЦК України в день смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

За життя ОСОБА_3 розпорядилася своїм майном на власний розсуд, склавши 31.01.2008 заповіт, посвідчений секретарем виконкому Чорнушовицької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 19, за яким ОСОБА_3 зробила таке заповітне розпорядження: усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_2 .

Батьками ОСОБА_7 були ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 , виданим в с.Чорнушовичі, Пустомитівського району Львівської області 02.11.1965.

Після укладення шлюбу ОСОБА_7 іменується прізвищем чоловіка « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 30.04.1988, зареєстрованим Чорнушовицькою сільською Радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №1.

Згідно довідки Підберізцівської сільської ради Чорнушовицького старостинськго округу Пустомитівського району Львівської області від 05.12.2018 №809, ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала і була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею проживали і були зареєстровані ОСОБА_2 - дочка, зять та внуки.

Рішенням Підберізцівської сільської ради №55 від 28.03.2018 «Про змінення/розділення назв вулиць» та у зв`язку з впорядкуванням нумерації будинків, адреса житлового будинку в АДРЕСА_1 , змінилася на АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Чорнушовицького старостинського округу Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 16.07.2019 №426.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок в АДРЕСА_1 .

ОКП ЛОР БТІ та ЕО 24.03.2008 ОСОБА_3 було видано технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач зазначила, що її мати ОСОБА_3 володіла даним будинком одноособово, не зважаючи на формальне перебування у шлюбі з ОСОБА_5 , який з 1965 року не проживав з нею однією сім`єю, спільного господарства не вів та перебував за межами України.

Як вбачається з рішення народного суду Пустомитівського району Львівської області від 29.04.1970 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, позивач покликався на те, що тривалий час сторони разом не проживають, він має іншу дружину, яка є в стані вагітності. Мати позивачки заперечувала щодо розірвання шлюбу та рішенням суду в позові було відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином судом встановлено, що батько позивачки тривалий час не проживав з її матір`ю, не приймав участі у будівництві та обслуговуванні житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55929177 зареєстрована спадкова справа спадкодавця ОСОБА_3 .

Згідно листа приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравари О.Р. від 27.11.2020 вих. №162/02-14 за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася спадкоємиця ОСОБА_2 .

В матеріалах справи відсутні відомості про вчинення батьком позивачки ОСОБА_5 , 1942 року народження, будь яких дій щодо визнання права власності на спільне майно подружжя чи вступу у спадкові права.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 станом на 1970 рік мав іншу сім`ю, у зв`язку з чим звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 матір`ю позивачки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивач ОСОБА_2 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 та не заявляла відмови від неї, а тому вона фактично успадкувала зазначене в заповіті належне спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дане також підтверджується п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже, правомірно набув право власності на спадкове майно; позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, претендує на спадкове майно, однак не може оформити право власності на нього, оскільки майно вважається таким, що набуте у шлюбі спадкодавця та батька позивачки; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідачів, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вирішуючи даний спір, суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі ст. ст. 321, 392, 1216-1218, 1220, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 82, 89, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на будиноку АДРЕСА_1 , який належав на праві власності її матері ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Приватний нотаріус Шаравара Оксана Романівна, РНОКПП НОМЕР_5 , місцезнаходження м.Пустомити, вул. Кандиби, 1, Львівської області.

Підберізцівська сільська рада Львівського району Львівської області, , 81146 Львівська область Львівський район с. Підберізці, вул. Шевченка, 25.

Повний текст рішення виготовлено 03.11.2023.

СуддяД. А. Кукса