Постанова

Іменем України

13 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 687/329/20

провадження № 61-14885св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці»,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2021 року у складі судді Борсука В. О. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Грох Л. М., Костенка А. М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» (далі - ТОВ «Агро Чемерівці», попередня назва - ТОВ «Мрія Агро Чемерівці») про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позов обґрунтований тим, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 028505, площею 1,6734 га, кадастровий номер :04:003:0100, розташованої на території Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області.

У лютому 2020 року з даних публічної кадастрової карти їй стало відомо, що між нею та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці» 10 жовтня 2014 року нібито був укладений договір оренди землі на 10 років, до 10 жовтня 2024 року. Відповідне речове право зареєстроване реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області 11 квітня 2015 року. В той же час вона є пайовиком ДП «Агрооб`єднання «Слов`янське», тому не могла підписувати оспорюваний договір. В той же час вона позбавлена можливості користуватися своєю землею через існування зареєстрованого договору з ТОВ «Мрія Агро Чемерівці».

Позивач (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) просила суд скасувати державну реєстрацію речового права оренди та усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2021 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року, позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агро Чемерівці» щодо земельної ділянки площею 1,6734 га, кадастровий номер :04:003:0100, яка розташована на території Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, зареєстрована 11 квітня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 9361511.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 1,6734 га, кадастровий номер :04:003:0100, шляхом повернення її з незаконного володіння ТОВ «Агро Чемерівці».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що у справі наявні лише копії оспорюваних договорів оренди землі. Враховуючи твердження позивача про неукладення спірної угоди та відсутність її примірника у нього, саме на відповідача покладається обов`язок надати докази на підтвердження укладення договору. Не виконавши вимогу суду щодо надання оригіналу договору оренди землі, відповідач не спростував твердження позивача про те, що оспорюваний договір не був ним підписаний, і він не мав волевиявлення на його укладення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2021 року до Верховного Суду, ТОВ «Агро Чемерівці», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її із Чемеровецького районного суду Хмельницької області.

09 січня 2023 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2019 року у справі № 143/227/17, від 04 лютого 2020 року у справі № 2/2218/3845/11, від 17 червня 2020 року у справі № 538/898/17 та інших.

В касаційній скарзі зазначається, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що доказів фактичного неукладення договору чи недійсності цього договору оренди земельної ділянки позивач суду не надала. Судово-почеркознавча експертиза підпису ОСОБА_1 на спірному договорі не проводилася, тому доводи ОСОБА_1 про те, що договір оренди вона не підписувала, не були підтверджені доказами. Суд не досліджував питання чи існує оригінал договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 і ДП «Агрооб`єднання «Слов`янське», не з`ясовувалося питання виконання цього договору. У випадку існування іншого договору оренди землі щодо земельної ділянки, яка перебуває в оренді у ТОВ «Агро Чемерівці», позивач не володіє правом володіння і користування земельною ділянкою, оскільки передала ці права іншій особі, а саме ДП «Агрооб`єднання «Слов`янське».

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не надіслали відзив на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд встановив, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯБ № 028505, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,6734 га, кадастровий номер :04:003:0100, розташованої на території Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області є ОСОБА_1 (а. с. 6).

Як вбачається зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 лютого 2020 року № 199913711, реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області зареєстровано договір оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», строком на 10 років (а. с. 7).

Згідно листа Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 25 червня 2020 року № 24/16-36-5 оригінал договору оренди земельної ділянки для ведення сільськогосподарського товарного виробництва площею 1,6734 га, кадастровий номер ;04:003:0100, від 10 жовтня 2014 року, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці» в паперовому вигляді відсутній (а. с. 46).

Відповідно до листа відділу у Чемеровецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19 січня 2021 року № 9-295/0/65-21 згідно Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, між ОСОБА_1 і ДП «Агрооб`єднання «Слов`янське» зареєстровано договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0100, площею 1,6734 га, реєстраційний номер 63 від 07 квітня 2006 року строком на 20 років. Крім того, надано копію з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, з відміткою про реєстрацію вищезгаданого договору оренди (а. с. 127, 128).

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частина п`ята статті 6 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Заперечуючи проти факту укладення з відповідачем договору оренди, позивач зазначала про відсутність у неї примірника такого договору.

У свою чергу, з матеріалів справи відомо, що відповідач також не довів факт укладення оспорюваного договору оренди землі.

Суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися норм процесуального права щодо забезпечення змагальності процесу та надали можливість сторонам довести обставини, на які вони посилаються.

За відсутності оригіналу договору оренди землі у цій справі, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог, оскільки факт укладення договору оренди землі не підтверджено належними та допустимими доказами. Державна реєстрація права оренди ТОВ «Агро Чемерівці» на підставі договору, існування якого не підтверджено, не може вважатись законною.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 687/358/20 (провадження № 61-8698св21) та від 07 грудня 2022 року у справі № 687/333/20 (провадження № 61-14569св21).

Доводи про те, що судово-почеркознавча експертиза підпису ОСОБА_1 на спірному договорі не проводилася, а тому доводи позивача про те, що договір оренди вона не підписувала не були підтверджені доказами є безпідставними, оскільки відсутність оригіналу договору оренди землі від 10 жовтня 2014 року зумовила неможливість проведення судово-почеркознавчої експертизи на предмет належності ОСОБА_1 підпису в договорі.

Доводи скаржника про те, що суди не досліджували питання існування договору оренди землі, який укладений між ОСОБА_1 і ДП «Агрооб`єднання «Слов`янське», не з`ясовували питання виконання цього договору є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема листом відділу у Чемеровецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19 січня 2021 року № 9-295/0/65-21 (а. с. 127).

Посилання в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2019 року у справі № 143/227/17, від 04 лютого 2020 року у справі № 2/2218/3845/11, від 17 червня 2020 року у справі № 538/898/17 та іншихє безпідставними, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах рішень судів першої та апеляційної інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Пономарьов проти України» та ін.) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров