Справа № 136/1443/23
провадження № 2/136/302/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судових засідань Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась через свого представника ОСОБА_2 ( далі - представник позивача) до суду із вищевказаним позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - відповідач, ТОВ «Вердикт Капітал»), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис №74685, згідно якого на користь ТОВ «Вердикт Капітал» із ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором №3842/1982ECLKB12PS1 від 16.02.2016 у розмірі 33 167,33 грн.

Представник позивача у позові зазначає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору, після спливу трьох років із дня з якого у кредитора виникло право вимоги, а нарахована заборгованість є спірною, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Відповідач подав до суду відзив на позов, відповідно до якого просив в його задоволенні відмовити у повному обсязі, аргументуючи свою позицію тим, що дійсно 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис №74685, згідно якого на користь ТОВ «Вердикт Капітал» із ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором №3842/1982ECLKB12PS1 від 16.02.2016 у розмірі 33 167,33 грн.. Відповідач вважає, що приватному нотаріусу ними було подано вичерпний перелік документів, а заборгованість не вважається спірною. При цьому, відповідач подав заяву, в якій просить про зменшення розміру витрат на правову допомогу, вказуючи на їх не співмірність зі складністю справи, не відповідність критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

Інші заяви по суті учасниками цивільної справи до суду не подавались.

04.08.2023 ухвалою суду було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни від 12.06.2021 зареєстрованого в реєстрі за №74685 щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () заборгованості за кредитним договором №3842/1982ECLKB12PS1 від 16.02.2016, яке проводиться в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2.

Ухвалою суду від 07.08.2023 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, останній надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити у заявленому обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В., будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, заяв та клопотань до суду не направили.

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду цивільної справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, за відсутності сторін та третіх осіб, на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 16.02.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір №3842/1982ECLKB12PS1 (а.с.13-15), згідно умов якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 9568,00 грн., строком до 05.04.2017, узгоджено ставку за користування кредитом у розмірі 12%, сплату комісії за надання кредиту та його обслуговування, тощо.

12.06.2021 приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.П. було видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 74685, відповідно до якого стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за кредитним договором №3842/1982ECLKB12PS1 від 16.02.2016, який укладений між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева» на підставі договору за №03/11-01-П про відступлення права вимоги від 03.11.2020 є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість за період з 03.11.2020 по 28.05.2021 у розмірі 32 517,33 грн., та суму плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 650 грн., а всього33167,33 грн. (а.с. 12)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. від 18.08.2021 відкрито виконавче провадження з виконавчого напису №74685 виданого 12.06.2021 (а.с. 8), а також приватним виконавцем вчинялись виконавчі дії (а.с.9,10).

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 13 ЦПК України).

Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом обставини та перевірені зібрані у справі докази свідчать про те, що заявлена стягувачем сума заборгованості стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису не є безспірною, оскільки як було встановлено судом, сторонами кредитного договору від 16.02.2016, узгоджено дату повернення кредиту 05.04.2017, та визначено відповідна відсоткова ставка за його користування, тоді як відповідно до виконавчого напису стягнення заборгованості проводилось за період з 03.11.2020 по 28.05.2021, отож відсотки нараховувались поза межами строку кредитування, первинних документів відповідачем щодо безспірності заборгованості відповідачем не надано, а позивачем такий розмір заборгованості заперечується, отож у нотаріуса були відсутні правові підстави для висновку про безспірність заборгованості та вчинення виконавчого напису. Крім цього датою повернення кредиту є 05.04.2017, строк вимоги розпочався за вказаним зобов`язанням 06.04.2017, тоді як виконавчий напис вчинено 12.06.2021, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18.

Отож доводи відповідача у відзиві щодо безспірності заборгованості є неспроможними.

Разом із цим, було встановлено оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі N 158/2157/17, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".

Вказаних висновків дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17.

Водночас як було встановлено в ході розгляду даної справи відповідачем не було надано суду кредитного договору, не було підтверджено, що наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір був посвідчений нотаріально, отож не доведено, що видача приватним нотаріусом виконавчого напису була проведена із дотриманням діючого законодавства, відтак порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на викладене, в контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, відтак позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України.

Судом встановлено, що при пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073, 60 грн, в підтвердження чого додані докази у вигляді платіжної інструкції (а.с.1).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду надано наступні докази: Договір №274 від 19.07.2023 укладеного між адвокатом Ходак В.В. та Качинською Т.М., відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо представництва інтересів останньої в цивільній справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, узгодили вартість юридичних послуг в сумі 10 000 грн.; заключна виписка за період з 21.07.2023 по 21.07.2023, відповідно до якої сплачено 10 000 грн. за юридичні послуги договір за №274 від 19.07.2023; у позові зазначено опис виконаних робіт, а саме: аналіз документів 1 година, підготовка, формування та подання позову до суду 5 годин, а всього 6 годин.

Згідно з ст..133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

В силу ст..141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Приймаючи до уваги те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 1073,60 грн.

Вирішуючи питання витрат понесених позивачем на правову допомогу, суд приймає до уваги правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, де зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Так, заперечуючи щодо стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідача у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу посилався на необґрунтованість та недоведеність позивачем зазначених витрат, а з огляду на складність даної категорії справ також на неспівмірність зазначених витрат.

Ураховуючи викладене, з огляду на підтвердження позивачем фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності справи, ціни позову, витраченого часу представника на підготовку та написання позову та заяви, суд вважає, що витрати на правову допомогу в частині усної консультації, складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову протягом шести годин є неспівмірними та завищеними з огляду на складність даної справи та усталеної судової практики з розгляду подібних справ. Отже суд вважає за можливе, зменшити розмір витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Керуючись ст.10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, м. Київ, Київська обл., ЄДРПОУ - 36799749) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна ( АДРЕСА_2 ), приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович (вул. Героїв Крут, 4-В, м. Вінниця, Вінницька обл.) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,- задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною за № 74685 від 12.06.2021 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №3842/1982ECLKB12PS1 від 16.02.2016 за період з 03.11.2020 по 28.05.2021 у розмірі 32 517,33 грн.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 40 коп., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн., а всього на загальну суму 3073 (три тисячі сімдесят три) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Світлана ШПОРТУН