Провадження №2/463/193/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Мармаш В.Я.,

за участю секретаря с/з - Гавц О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Личаківський районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду, просив виключити відомості про нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька дитини з актового запису № 972 Личаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів від 19 жовтня 2021 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Учасники справи у судове засідання не з`явились, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід залишити без розгляду з наступних підстав.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 658/1141/18, системний аналіз норм пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Крім того, ВС наголосив, що зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами, щоб не допустити затягування розгляду справи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21), постанові Верховного Суду від 11 березня2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Згідно положень п. 1 ч. 7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 1 ст.131 ЦПК України, передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, згідно ч. 3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З матеріалів справи встановлено, що у судове засідання 31.05.2023 позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 117), від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи або розгляд справи без його участі.

У судове засідання 04.08.2023 позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 125), від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи або розгляд справи без його участі.

Таким чином, суд встановив, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання позивач повторно у судове засідання не з`явився та від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18), постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21).

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає за необхідне постановити ухвалу, якою залишити позов без розгляду.

Крім цього, від представника відповідача у судове засідання надійшла заява про стягнення з позивача витрат понесених відповідачем на оплату професійної правничої допомогиз підстав та мотивів викладених у письмовій формі.

Оглянувши зазначену заяву суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів відзиву на позов, відповідач вказує, що попередній розрахунок судових витрат, які вона понесла у зв`язку із розглядом справи становить 15 000 грн.

У зв`язку із повторною не явкою позивача у судове засідання судом вирішено позов залишити без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Згідно 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно долученого представником відповідача до матеріалів справи договору про надання правової допомоги, акту приймання передачі наданих послуг, детального опису наданих професійної правничої допомоги, оригіналу квитанції про оплату послуг, судом встановлено, що відповідачем здійснено витрати на професійну правничу допомогу в цій цивільній справі на загальну суму 15 000 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Враховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає, що на користь відповідача підлягають стягненню з позивача понесені судові витрати за надання правової допомоги в суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн., а відтак заява представника відповідача підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 142, 247, 257, 260, 261, 354, 355 ЦПК України, суд ,-

постановив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Личаківський районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право, передбачене ч. 2 ст. 257 ЦПК України, на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Заяву представника відповідача задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у Личаківському районному суді м. Львова в розмірі 10 000 грн. понесених відповідачем пов`язаних з розглядом справи.

В решті вимог заяви відмовити.

Текст ухвали суду складено і підписано 04.08.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.Я. Мармаш