РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 571/2085/21

Провадження № 22-ц/4815/1155/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова Компанія

«Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року у складі судді Верзун О. П., ухвалене в смт. Рокитне Рівненської області, повний текст рішення складено 16 серпня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду з позвом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 14.10.2020 року на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 248 км.+ 100м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Renault» номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби дістали механічні пошкодження. Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23.11.2023 року встановлено вину ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. Власник пошкодженого автомобіля «Renault» номерний знак НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку. Відповідно до страхового акту ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» здійснила виплату страхового відшкодування. Згідно акту виконаних робіт № 3688 від 27.11.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault» номерний знак НОМЕР_2 склала 35206,33 коп. Відповідно до договору позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у сумі 35206,33 грн.. Відповідачеві направлялася претензія щодо добровільної сплати коштів в порядку регресу, однак кошти на рахунок позивача не надійшли. Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 35206,33 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 гривень.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завдані збитки в розмірі 35 206 грн. 33 коп.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збір у сумі 2 270 грн.00 коп.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судові витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 1 359 грн. 22 коп..

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України, яка передбачає право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, та обґрунтоване належними, достатніми, допустимими доказами на підтвердження того, що позивачем ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплачено ТОВ «Торговий союз «Гермес» грошове відшкодування згідно страхового акту № №91 в розмірі 35206,33 гривень, тобто у розмірі страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР116070 від 10.11.2020 р., а відтак воно має право на отримання вказаної суми в порядку регресу від відповідача.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позов було заявлено про стягнення завданих збитків та судових витрат, тоді як суд ухвалив рішення про стягнення виплат на користь ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» без жодних письмових уточнень та змін до позову. Заперечує покликання суду першої інстанції на постанову місцевого суду від 23.11.2020 року, адже у ній не встановлено, які механічні ушкодження заподіяні автомобілю «Renault» номерний знак НОМЕР_2 . Стверджує, що пошкодження радіатора та охолоджувача повітря відносяться до внутрішніх пошкоджень, які не могли статися внаслідок удару колесом при ДТП. Додає, що свідок ОСОБА_2 , який був очевидцем ДТП, дав показання, що пошкодження радіатора, охолоджувача повітря автомобіля очевидно були здійснені ще до моменту ДТП. Пояснює, що фактичні затрати потерпілого згідно ст. 993 ЦК та ст.27 Закону «Про страхування» становлять: 35 206 грн. - 25406 грн.= 9800 грн. (понесені витрати). Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у договорі розмір страхового відшкодування визначено не як розмір матеріального збитку, а як суму відновлювального ремонту автомобіля. Додає, що при цьому, страхова компанія не є потерпілим, а є особою, до якої перейшло право зворотної вимоги в порядку суброгації, проте така особа не може вимагати більшого, ніж сам потерпілий від особи, винної у вчиненні шкоди. Вважає, що місцевий суд неправильно витлумачив закон, що підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, визначивши їх як відшкодування збитків у порядку регресу, тоді як правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією, та пов`язані із переходом права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення через її безпідставність.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2020 року на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 248 км.+ 100м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Renault» номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2020 року у справі про адміністративне правопорушення №571/1503/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу відхилено,постанову суду першої інстанції залишено без змін. Постанова набрала законної сили.

Вказані обставини сторона відповідача не заперечувала.

Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Renault» номерний знак НОМЕР_2 , яким керував інший водій ОСОБА_3 , була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс груп» (а.с.6-11,12 та 181-187,188 т.1).

Власником транспортного засобу «Renault» номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , є ТОВ «Торговий союз «Гермес». На підставі наказу ТОВ "Торговий Союз «Гермес» № 4-п від 10.04.2019 року службовий автомобіль закріплено за водієм ОСОБА_3 з 10 квітня 2019 року (а.с. 199, 201, 211, т.1).

Відповідно до відповіді НПУ транспортним засобом «Renault» номерний знак НОМЕР_2 , який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.10.2020 о 12:20 на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин, перебував у власності ТОВ «Торговий союз «Гермес», а автомобіль ВАЗ 18760 КК належав ОСОБА_1 (а.с.23-24 т. 1).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим (п. 9 ч.1 ст. 7 цього Закону).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз1 п.22.1. ст. 22 цього Закону)

Відповідно до частини 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

ТОВ «Торговий союз «Гермес» звернувся 15 жовтня 2023 року до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», з якою було укладено договір страхування транспортного засобу «Renault» номерний знак НОМЕР_2 , із повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, та 05.11.2020 із заявою на виплату страхового відшкодування.

Страховим актом №91 від 10.11.2020 р. та розрахунком суми страхового відшкодування від 06.11.2020 року встановлено, що розмір суми страхового відшкодування, яке належить до виплати становить 35 206,33 грн.

ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс груп» виплачено ТОВ «Торговий союз «Гермес» грошове відшкодування згідно страхового акту № №91 в розмірі 35 06,33 гривень, тобто у розмірі страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР116070 від 10.11.2020 р..

ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс груп» направило ОСОБА_1 претензю щодо сплати страхового відшкодування, що було виплачене ним ТОВ «Торговий союз «Гермес» відповідно до полісу страхування, однак та залишилась без реагування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено відсутність відомостей про страхування відповідальності водія ОСОБА_1 який керував транспортним засобом ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є винною особою у скоєнні ДТП, і його вина становлена судовим рішенням, що набрало законної сили. Між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля марки «Renault» номерний знак НОМЕР_2 , є безпосередній причинний зв`язок. При цьому, авдана потерпілому шкода була відшкодована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», а тому воно, у відповідності до положень Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, має право на отримання від відповідача ОСОБА_4 порядку регресу суми страхового відшкодування у розмірі 35206,33 грн., що була ним виплачена потерпілому.

Покликання апелянта на те, що він не має жодного відношення до пошкодження радіатора, охолоджувача повітря транспортного засобу, що, в тому числі, було підтверджено показаннями свідка ОСОБА_2 , з огляду на що слід зменшити розмір страхового відшкодування на суму його вартості, апеляційним судом оцінюються критично. Так, зазначений свідок не є спеціалістом у сфері встановлення та визначення механічних пошкоджень транспортних засобів, однак був очевидцем події та висновок аварійного комісара, приватного підприємця ОСОБА_5 , що міститься в аварійному сертифікаті від 06.01.2021 № АК -0601-Д. При цьому, вказаний висновок виконано за наданими ОСОБА_1 матеріалами та поясненнями водія ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1 , який є відповідачем. У висновку констатується про наявність у транспортного засобу як зовнішніх пошкоджень, так і внутрішніх, в тому числі, і радіатора. Відтак, пошкодження радіатора дійсно під час ДТП дійсно мало місце. Разом з тим, висновок щодо того, чим було нанесено таке ушкодження радіатора носить ймовірний характер, тобто особа, яка складала цей висновок припускає, що внутрішні пошкодження могли бути нанесені не колесом, однак не виключає таку обставину. З огляду на такі обставини, факт пошкодження радіатора має доводитися іншими доказами, яких відповідачем на підтвердження того, що радіатор був пошкоджений іншим предметом, ніж колесом, не надано.

Матеріали справи містять докази спричинення шкоди застрахованому транспортному засобу саме в результаті ДТП, що мала місце 14.10.2020 року, під час якої у транспортного засобу, яким керував відповідач ОСОБА_1 , відірвалось колесо. І ця обставина є такою, що встановлена, оскільки була предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій, і за результатами розгляду якої судове рішення набрало законної сили. Як вбачається із відповіді НПУ, у транспортного засобу 1 учасника ДТП легкового автомобіля ВАЗ 18760КК мало місце заклинювання, відрив коліс, а у другого учасника пошкодження передньої центральної частини та технічні несправності інших елементів конструкції.

Згідно з висновком експерта вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault» номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка мала місце 14.10.2020, складає 39 118,15 грн. (без врахування радіатора 25181,72 грн. ).

Спростовуючи доводи апеляційної скарги щодо вартості стягнення, апеляційний суд бере до уваги, що оскільки в даному випадку має місце стягнення коштів з винної особи в порядку регресу, у суду відсутні підстави не брати до уваги докази, надані позивачем у підтвердження страхового відшкодування власнику транспортного засобу, належного ТОВ «Торговий союз «Гермес» у розмірі 35 206,33 грн. за понесені ним за відновлювальний ремонт транспортного засобу, що зазнав механічних ушкоджень внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача. Вказані витрати та страхові виплати підтверджуються належними та допустимими доказами, які не були спростовані стороною відповідача, а саме:акт виконаних робіт, акт огляду транспортного засобу ремонтна калькуляція, рахунок №с 122/28 від 20.10.2020, розрахунок суми страхових виплат, платіжне доручення № 3Р116070 від 10.11.2020.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оцінюючи обставини справи в сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування. Оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.