ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8606/23 Справа № 214/1920/20 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 214/1920/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2023 року,яке ухвалено суддею Ткаченко А.В. у м. Кривому розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 28 липня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , як його законний представник (піклувальник), звернувся до суду з позовом до АТ «ОГС «Криворіжгаз» про захист прав споживача, визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що 03 жовтня 2019 року у квартирі АДРЕСА_1 , що закріплена за неповнолітнім ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради від 21 квітня 2004 року №272/1, було відновлено газопостачання. Отже, ОСОБА_4 є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», який використовує для приготування їжі. Розподіл природного газу побутовому споживачу ОСОБА_4 здійснює АТ «ОГС «Криворіжгаз» відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року, до якого він приєднався шляхом підписання його законним представником ОСОБА_3 заяви-приєднання.

Нарахування об`ємів спожитого газу позивачу здійснюється за показниками загальнобудинкового лічильника обліку газу з розрахунку на одну зареєстровану особу.

Протягом 2019 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , неодноразово зверталась до АТ «ОГС «Криворіжгаз» із заявами про встановлення індивідуального лічильника природного газу по об`єкту побутового споживача ОСОБА_4 квартирі АДРЕСА_1 . Однак листами АТ «ОГС «Криворіжгаз» відмовило їй у встановленні індивідуального лічильника природного газу, посилаючись на те, що планом розвитку на 2016-2025 роки фінансування на встановлення індивідуальних лічильників побутовим споживачам не передбачено. При цьому, відповідачем у листах зазначено, що підприємство відповідача забезпечило мешканців будинку АДРЕСА_2 комерційним обліком природного газу шляхом встановлення загальнобудинкового лічильника.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу та відмова у встановленні індивідуального лічильника газу є незаконними та порушують права позивача, як споживача природного газу. Встановивши загальнобудинковий прилад обліку природного газу на будинку АДРЕСА_2 , АТ «ОГС «Криворіжгаз» поставив у нерівне становище позивача перед іншими побутовими споживачами квартир багатоквартирних будинків в місті Кривий Ріг, в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу визначається не по об`єктах побутових споживачів (квартирі), а за будинком, що тягне за собою збільшення нарахування обсягів природного газу позивачу та порушує умови Типового договору, Кодекс ГРМ.

У здійсненні нарахування об`ємів природного газу відповідно до норм споживання позивачу АТ «Криворіжаз» також було відмовлено листом від 18 жовтня 2019 року № 50101.3-Лв-26576-1019. Будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним, не має єдиного одноосібного власника, є спільною власністю власників квартир та приміщень цього будинку, які є побутовими споживачами, по їх об`єктах повинні встановлюватись індивідуальні (квартирні) лічильники газу, відповідно до Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу та глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ.

Враховуючи, що позивач сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то АТ «ОГС «Криворіжгаз» зобов`язане надавати послуги, які оплачені позивачем, та, відповідно, забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі. Крім того, в порушення Кодексу ГРМ, власників та користувачів квартир у будинку АДРЕСА_2 , в тому числі позивача, не було повідомлено про встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу, первинне обстеження, випробування, приймання в експлуатацію вузла обліку та його опломбування здійснювалось без участі споживачів будинку, акт розмежування балансової належності не укладався, а тому у АТ «ОГС «Криворіжгаз» не було підстав для встановлення та введення в експлуатацію вузла обліку природного газу, змонтованого на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , та відповідно здійснення за ним нарахувань.

29 вересня 2021 року ОСОБА_4 , в інтересах якого пред`явлено позов, досяг повноліття. Крім того, відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 01 вересня 2020 року, ОСОБА_4 змінив прізвище на « ОСОБА_5 », яке є його дійсним прізвищем.

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги без зміни підстав та предмету позову, з уточненням статусу позивача у справі ОСОБА_1 , який будучи повнолітнім діє у власних інтересах самостійно, позивач просив суд визнати незаконними дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку; зобов`язати АТ «ОГС «Криворіжгаз» здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача ОСОБА_4 квартирі АДРЕСА_1 , з 03 жовтня 2019 року відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, затверджених постановою КМУ від 27 лютого 2019 року №143; зобов`язати АТ «ОГС «Криворіжгаз» у відповідності до вимог Кодексу ГРМ встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_4 квартирі АДРЕСА_1 комерційний вузол обліку газу.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2023 року позов задовлено.

Визнано незаконними дії Акціонерного товариства «Криворіжгаз» щодо встановлення 03 грудня 2016 року вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити перерахунок об`ємів спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до встановлених законодавством України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, за період з 03 жовтня 2019 року по день встановлення індивідуального лічильника.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , індивідуальний лічильник обліку природного газу.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 28 липня 2023 року НКРЕКП прийнято постанову № 1388 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природнього газу, виданої АТ «ОГС «Криворіжгаз», яка набрала чинності 01 серпня 2023 року, отже з 01 серпня 2023 року АТ «ОГС «Криворіжгаз» не є Опертором ГРМ, тому повноваження здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам та здійснення перерахунку у відповідача відсутні. Крім того, з 01 серпня 2023 року АТ «ОГС «Криворіжгаз» не має повноважень на забезпечення індивідуальними газовими лічильниками.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника , підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника АТ «ОГС «Криворіжгаз» - Дубовик С.В. яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 .

Житлове приміщення є неприватизованим та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу.

Оскільки ОСОБА_4 , ще будучи малолітнім, належав до категорії осіб, позбавлених батьківського піклування (одинока мати його ОСОБА_6 була позбавлена батьківських прав), рішенням Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №272/1 від 21 липня 2004 року його опікуном була призначена ОСОБА_3 ; цим же рішенням закріплено за малолітнім ОСОБА_4 житло за адресою: АДРЕСА_3 , персональну відповідальність за збереження якого покладено, зокрема, й на опікуна ОСОБА_3 (том 1 а.с.12).

За інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру та КОМ ДІС НОВА КОМ, ОСОБА_4 зареєстрований в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 з 08 серпня 2018 року. Інші особи за вказаною адресою станом на 06 березня 2020 року зареєстрованими не значились. (том 1 а.с.14,15)

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 01 вересня 2020 року, виданого Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_4 змінив прізвище на « ОСОБА_5 », яке є його дійсним прізвищем (том 1 а.с.208).

Отже, позивач ОСОБА_1 , будучи користувачем житлового приміщення та маючи зареєстроване місце проживання у ньому, є споживачем природного газу, а відповідач АТ «Криворіжгаз» - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відтак, посилання представника відповідача щодо недоведеності того, що позивач є споживачем послуг АТ «Криворіжгаз», є неспроможними.

Матералами справи установлено, що з 03 жовтня 2019 року у квартирі АДРЕСА_1 , що закріплена за неповнолітнім ОСОБА_4 , було відновлено газопостачання. Нарахування за послуги розпочали проводити за кількістю зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у відповідності до постанови КМУ від 16 травня 2002 року №620.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, що є у загальному доступі на офіційному сайті АТ «Криворіжгаз», цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Позивач, ще будучи неповнолітнім та діючи через законного представника (опікуна) ОСОБА_3 , приєднався до вказаного Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору, АТ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Згідно з постановою НКРЕКП № 1274 від 16 квітня 2015 року ПАТ «Криворіжгаз» наділене правом провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в м. Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні підприємства.

Постановою НКРЕКП № 845 від 29 червня 2017 року про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Криворіжгаз», позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в м. Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «Криворіжгаз».

04 червня 2019 року постановою НКРЕКП № 943 внесено зміни в повне та скорочене найменування ліцензіата: повне найменування Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», скорочене АТ «Криворіжгаз».

У Кодексі ГРМ зазначено, що оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ) це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Таким чином, в розумінні п.4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ, позивач АТ "Криворіжгаз" є оператором ГРМ.

Звертаючись до суду з позовом про захист прав споживача, визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії позивач вважав свої права, як споживача послуг з постачання природного газу, порушеними відповідачем АТ «Криворіжгаз», внаслідок незаконного встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_2 , та незаконним встановлений режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суджу першої інстанції, з огляду на наступне.

З метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (ч.1 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу»).

За ч.4 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу», держава заохочує впровадження новітніх систем, у тому числі апаратних засобів, обліку природного газу, зокрема тих, що забезпечують можливість споживача активно управляти власним споживанням.

Таким чином, приладовий облік споживання природного газу розглядається з позицій забезпечення державних гарантій прав споживачів, у тому числі побутових споживачів природного газу. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Стаття 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 10 жовтня 2015 року визначає, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Тобто після зазначених дат постачання цим категоріям споживачів мало здійснюватися за умови комерційного обліку лічильниками газу, до їх настання - незалежно від наявності газових лічильників.

Матералами справи установлено, що 01 грудня 2016 року в будинку АДРЕСА_2 встановлений та опломбований загальнобудинковий вузол обліку природного газу, що підтверджується відповідним актом пломбування № 9395 від 01 грудня 2016 року (том 1 а.с.45).

Відповідно до приписів ч.2 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 20 січня 2018 року, загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». До 20 січня 2018 року питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами.

Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року №46 передбачено, що: ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи; встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку; власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Згідно з п.5.4 глава 5 розділу ІХ Кодексу ГРМ (в редакції, чинній на момент виникнення спору), за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

З наведених положень вбачається, що до 20 січня 2018 року оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Отже, для встановлення загальнобудинкового лічильнику природного газу оператор газорозподільної системи не міг діяти в односторонньому порядку оскільки повинен був в договірному порядку врегулювати з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку.

Також відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, становить частину спільного майна багатоквартирного будинку. У свою чергу, таке майно є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень будинку (ч.2 ст.382 ЦК України, ч.1 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Таким чином, будь-яке втручання у належні до багатоквартирного будинку інженерні мережі (незалежно від місця їх розташування - всередині чи за межами будинку) є діями, які вчиняються щодо майна, належного співвласникам такого будинку на праві спільної сумісної власності. Встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу не є винятком з цього загального висновку, адже здійснюється з безпосереднім втручанням в інженерні мережі будинку, а сам прилад обліку, будучи приєднаним до мереж будинку, стає невід`ємною складовою частиною останніх, перестає існувати як окрема річ і бути об`єктом права власності оператора газорозподільної системи. Об`єкт же права власності співвласників багатоквартирного будинку зазнає фізичних змін. За відсутності згоди співвласників такі зміни можуть кваліфікуватися або як правопорушення, або як допустиме обмеження права власності.

Відтак, до та після 20 січня 2018 року втручатися у газові мережі, що складають спільне майно багатоквартирного будинку, можна лише за згодою власників такого майна, яка мала бути надана в порядку, визначеному ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (якщо в такому будинку створене об`єднання співвласників - у порядку ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). У свою чергу, будь-які підзаконні нормативно-правові акти не могли встановлювати інший порядок вирішення цього питання і тим більше надавати оператору газорозподільної системи право в односторонньому порядку втручатися в газові мережі багатоквартирного будинку для встановлення загальнобудинкового лічильника.

Як установлено судом та не заперечувалось сторонами у справі, будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним будинком, а отже позивач є лише одним із споживачів вказаного будинку, який має законне право користування житловим приміщенням комунальної форми власності.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Окремо слід зауважити, що відповідно до п.4 гл.1 розділу ІХ Кодексу ГРС комерційний вузол обліку встановлюється (організовується) в точці вимірювання, яка має збігатися з межею балансової належності (точкою комерційного обліку) між суміжними власниками газових мереж.

Відповідно до п.1 гл.4 розділу IX Кодексу ГРС, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Відповідно до п.1 гл.5 розділу ІІІ Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. Отже, межа балансової належності та місце встановлення визначається актом укладеним між Оператором ГРМ та споживачем.

Однак, розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін зі співвласниками не укладався, тобто межа балансової належності та місце встановлення приладу обліку не було визначене. Акт пломбування комерційного вузла обліку газу був складений без участі споживача (на той момент його законного представника).

Відповідно до п.7 гл.1 розділу X Кодексу ГРС роботи з розпломбування, випробування, вимірювання, зміни схеми комерційного вузла обліку, заміни типів ЗВТ без оформлення акта в присутності уповноважених осіб споживача та Оператора ГРМ не допускаються.

За таких обставин, не маючи точки обліку, тобто вихідних даних для розрахунку проекту, працівники ПАТ «Криворіжгаз», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», не могли розробити проект та не мали права здійснювати монтаж загальнобудинкового приладу обліку.

Наведеним вище установлено, що позивач не надавав згоду на встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу на будинок АДРЕСА_2 та не відмовлявся від забезпечення його індивідуальним лічильником, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність нарахування АТ «Криворіжгаз» об`ємів спожитого природного газу позивачу на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу у зв`язку з тим дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача АТ «Криворіжгаз» здійснити перерахунок об`ємів спожитого природного газу по об`єкту побутового споживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, за період з 03 жовтня 2019 року по день встановлення індивідуального лічильника, оскільки позивач за час, коли було встановлено відповідачем лічильник обліку природного газу на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку, був вимушений сплачувати кошти за спожитий природний газ в явно завищеному розмірі, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання. Відтак вимоги в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача встановити побутовому споживачу ОСОБА_1 комерційний вузол обліку природного газу у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 об`єкті побутового споживача, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення вимог позивача щодо зобов`язання відповідача встановити індивідуальний лічильника обліку природного газу до квартири позивача, буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачеві індивідуального лічильника забезпечить оплату нею саме того об`єму газу, який фактично спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції установлено, що позивач, в інтересах якого діяла його законний представник ОСОБА_3 , звертався до відповідача з приводу встановлення індивідуального лічильника газу у житловому приміщенні, право користування яким за ним закріплене рішенням виконкому.

У відповіді АТ «Криворіжгаз» від 06 серпня 2019 року (том 1 а.с.16) вказано, що розділом 10 Кодексу ГРС передбачено встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, витрати на встановлення будинкового вузла обліку газу будинку АДРЕСА_2 передбачено Розділом І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, який затверджений НКРЕКП, фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі за вказаною адресою за кошти товариства не передбачено. Повідомлено, що у вказаному будинку 01 грудня 2016 року вже встановлено загальний вузол обліку газу. З дня введення його в експлуатацію, обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу (за відсутності індивідуального лічильника обліку природного газу) визначається пропорційно кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Позивачу також запропоновано вставити лічильник газу за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, в тому числі за власні кошти, та роз`яснено, що роботи із встановлення ВОГ відносяться до конкурентного ринку та можуть виконуватись будь-якими суб`єктами господарювання, які мають відповідний дозвіл на виконання цих робіт, а вартість зазначених робіт визначається на підставі договірних відносин з таким суб`єктом господарювання.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст.21 цього Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Між тим, набрав чинності Закон України, яким були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу щодо встановлення споживачам індивідуальних лічильників природного газу», зокрема, передбачено встановлення індивідуального лічильника споживачам, у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі до 01 січня 2023 року.

У постанові Верховного Суду від 25 червня 2020 року в справі № 212/7490/17-ц (провадження № 61-1511св19) зроблено такий висновок: враховуючи те, що за час розгляду справи в Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» були внесені зміни, зокрема і в ст.6 цього Закону, якою передбачається строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року, апеляційним судом правильно застосовано указаний Закон, оскільки спірні правовідносини є триваючими. Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23 листопада 2020 оку у справі № 212/3482/18, від 18 листопада 2020 року у справі № 212/4456/19.

Позивач по справі, ще будучи неповнолітнім та діючи через законного представника ОСОБА_3 , приєднався до вказаного Типового договору.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633, 634, 641, 642ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника».

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору, ПАТ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

При вирішенні питання, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд керується ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Тобто, саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Отже, оскільки позивач сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно зобов`язаний забезпечити встановлення лічильника газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі. Відмова АТ «Криворіжгаз» встановити індивідуальний лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача як споживача таких послуг. Зазначений висновок також зроблений Великою Палатою Верховного Суду у справах № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року, № 212/5836/17 від 26 жовтня 2021 року.

Отже, за змістом ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.

Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачеві суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача, а, з урахуванням вимог ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильнику газу не може бути порушеним.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що 28 липня 2023 року НКРЕКП прийнято постанову № 1388 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природнього газу, виданої АТ «ОГС «Криворіжгаз», яка набрала чинності 01 серпня 2023 року, отже з 01 серпня 2023 року АТ «ОГС «Криворіжгаз» не є Опертором ГРМ, тому повноваження здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам та здійснення перерахунку у відповідача відсутні. Крім того, з 01 серпня 2023 року АТ «ОГС «Криворіжгаз» не має повноважень на забезпечення індивідуальними газовими лічильниками, оскільки прийняття НКРЕКП постанови № 1388 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природнього газу, виданої АТ «ОГС «Криворіжгаз», яка набрала чинності 01 серпня 2023 року, тобто після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, не знімає з відповідача обов`язку виконати зобов`язання, які виникли до 01 серпня 2023 року.

Крім того колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що зі змісту Протоколу № 47 засідання НКРЕКП, яке проводилося у формі відкритого слухання 28.07.2023, 29.08.2023, 05.09.2023, зміст якого є загальнодоступною інформацією, під час обговорення питання про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Криворіжгаз» (аркуш протоколу 10-12), НКРЕКП зазначено, що у АТ «Криворіжгаз» матимуть місце невиконані зобов`язання за провадження ліцензованої діяльності у 2021 2023 роках, що будуть визначені за результатом перевірки ліцензованої діяльності АТ «Криворіжгаз», що буде здійснена НКРЕКП. При цьому АТ «Криворіжгаз» надало Комісії копію договору, укладеного з ТОВ «Газорозподільні мережі України», щодо передачі ТОВ «Газорозподільні мережі України» прав та обов`язків щодо виконання невиконаних АТ «Криворіжгаз» зобов`язань при провадженні ліцензованої діяльності.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2023 року.

Головуючий

Судді: