Справа № 462/3327/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді - Гедз Б.М.

з участю секретаря судових засідань - Ясниської В.Я.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділення частки в натурі та визначення грошової компенсації,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить виділити в натурі із майна, що є в спільній частковій власності - 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , частку співвласника ОСОБА_1 , яка становить 2/9 ідеальних часток цього будинку, одним із варіантів: шляхом припинення права спільної часткової власності співвласника ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 , визнання право особистої приватної власності ОСОБА_1 та припинення право спільної часткової власності співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на приміщення будинку: комору, позначену на плані літерою 1-4, площею 6,1 кв. м.; коридор, позначений на плані літерою 1-2, площею 4,0 кв. м.; кухню, позначену на плані літерою 1-3, площею 6,3 кв. м.; шляхом припинення права спільної часткової власності співвласника ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 , визнання права особистої приватної власності ОСОБА_1 та припинення права спільної часткової власності співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на приміщення будинку: комору, позначену на плані літерою 1-4, площею 6,1 кв. м.; коридор, позначений на плані літерою 1-1, площею 9,4 кв. м. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 26 квітня 2002 року між ним та його матір`ю ОСОБА_5 був укладений договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л., за умовами якого, ОСОБА_5 , подарувала позивачу частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з: кухні, позначеної на плані літерою 2-1, площею 8,9 кв.м., ванни, позначеної на плані літерою 2-2, площею 3,2 кв.м., житлової кімнати, позначеної на плані літерою 2-3, площею 16,6 кв. м., що відповідно до Висновку ЛОР КП «БТІ та ЕО» про визначення ідеальних долей між співвласниками становило 1/3 ідеальну частку житлового будинку. 21 квітня 2017 року позивачу, як спадкоємцю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусом Другої Львівської держаної нотаріальної контори Щебивовк О. О. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно даного свідоцтва позивач успадкував 2/9 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі, - є іншими співвласниками спірного будинку. Кожному з них належить по 2/9 частин будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 07.11.2012р. державним нотаріусом Другої Львівської нотаріальної контори Палажій Г.В. Частини будинку належні відповідачам в натурі не виділялись. отже, позивачу ОСОБА_1 належать 1/3 ідеальна частка будинку АДРЕСА_1 , яка виділена в натурі договором дарування і не є спільною власністю сторін та 2/9 ідеальних часток цього будинку на праві спільної часткової власності. Позивач вказує, що після отримання ним спадщини виникла потреба скористатись своїм правом виділити в натурі успадковані ним 2/9 частки у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок. Однак не дійшли спільної згоди з відповідачами щодо встановлення порядку володіння і користування чи способу виділення належної йому частки із спільного майна. Просив позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 січня 2019 року судом постановлено справу за позовом ОСОБА_1 розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» інвентаризаційну справу на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 квітня 2019 року призначено у справі судову будівельно-тенхнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

24.06.2022 матеріали справи повернуто Львівського НДІСЕ на адресу суду разом із повідмоленням експерта про неможливість надання висновку за судовою будівельно-технічною експертизою.

29 червня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 липня 2022 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу.

24.10.2023 на адресу суду повернуто матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 разом із висновком експерта № 2541-Е від 19 жовтня 2023 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 01.12.2023 постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги щодо виділення йому в натурі із майна, що є в спільній частковій власності, належної йому частки житлового будинку

АДРЕСА_1 підтримав із підстав, наведених у позові, просив позов задоволити.

Представник відповідача адвокат Блонський А.М. в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечив у зв`язку із безпідставністю, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону. Висновком експерта було підтверджено технічну неможливість проведення виділу у натурі частки, як просить це позивач, що слугує самостійною підставою для відмови у заявленому позові. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, зокрема і шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подала, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, заяви про поновлення строку для подання відзиву до суду також не подано.

Положенням ч. 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, відтак суд постановив проводити судовий розгляд справи за відсутнсоті належним чином повідомленої відповідачки ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_1 , оцінивши подані до суду докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно договору дарування частини житолового будинку від 26 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л., дарителька ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв в дар частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з кухні, позначеної на плані літерою 2-1, площею 8,9 кв.м., ванни, позначеної на плані літерою 2-2, площею 34,2 кв.м., житлової кімнати, позначеної на плані літерою 2-3, житловою площею 16,6 кв.м., що відповідно до висновку про визначення ідеальних долей між співвласниками, виданого 17.03.2002 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за № 5/2721 становить 33 відсотки до всього будинку, 1/3 ідеальну частину.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21 квітня 2017 року державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 спадкоємцем 2/9 частин житлового будинку

АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Згідно відомостей свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В. спадкоємцями 2/3 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_5 , є її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , відтак свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна видано ОСОБА_3 та на 1/3 частку спадкового майна свідоцтво про право на спадщину не видано.

Житловий будинок, позначений в плані (А-1) в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 42,6 кв.м. та двох кухонь. Загальна площа будинку 80,5 кв.м. До будинку відносяться такі господарські будівлі: металеві гаражі (В, Е), огорожа з металевої сітки (1), металева хвіртка (2), металеві ворота (3,4), хвіртка (5), фсфальто-бетонне замощення (І).

Право приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 на 2/9 частки в будинку АДРЕСА_2 підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Нормою ст. 319 ЦК України закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 3,4 статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

За ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, закріплено ч. 1 ст. 364 ЦК України.

При цьому вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Така компенсація може бути надана лише за згодою співвласника (ч.2 статті 364 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

У частині 2 статті 183 ЦК України неподільна річ визначається як річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Таким чином, виділ часток (поділ) квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину такої із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 19.08.2019 р. в справі № 464/4976/16-ц).

Разом з тим, згідно наявного в матеріалах справи висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 2541-Е від 19 жовтня 2023 року на вирішення якої ставились питання чи можливий поділ поділ 2/3 будинковолодіння

АДРЕСА_1 між співвласниками згідно існуючих ідеальних часток у праві власності на такий? та які варіанти поділу з виділенням в натурі належних позивачу ОСОБА_1 2/9 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі з підготуванням пропозицій щодо переобладнання житлового будинку, залишення його частини у спільній власності, а також визначення грошової компенсації власнику, частка якого після поділу в натурі зменшилась? встановлено, що поділ 2/3 частки будинковолодіння АДРЕСА_1 між трьома співвласниками, згідно їх ідеальних часток, технічно не можливий, а варіанти поділу з виділенням в натурі 2/9 ідеальної частки, що належать ОСОБА_1 не пропонуються, грошова компенсація за зменшення частки інших співвласників не розраховується, так як поділ будинковолодіння АДРЕСА_2 є технічно неможливий.

Так, згідно Дослідницької частини вказаного висновку експерта, враховуючи вимоги ДБН В.2.2-15-2019, Методичних рекомендацій та відомості цивільної та інвентаризаційної справи, Договору дарування, свідоцтвах та витягах щодо мінімальної площі однокімнатної квартири (28,00 кв.м.); набору приміщень квартири (житлові, не житлові та допоміжні приміщення) для забезпечення мінімально допустимого рівня комфорту проживання однією сім`єю; фактичного планування житлового будинку згідно даних Техпаспорта та матеріалів інвентаризаційної справи; кількості співвласників 2/3 частини будинку (три співвласники); ідеальних часток співвласників 2/9 в кожного; загальної площі, що припадає на ідеальну частку кожного співвласника (приблизно по 17,2666 кв.м. кожному); мінімальної площі 2/3 частини будитнку для можливості її поділу (мінімальна площа 2/3 частини будинку повинна становити не менше, ніж 84,00 кв.м. (рорахунок 28,00 кв.м. х 3 = 84,00 кв.м.), а згідно документів становить лише 51,80 кв.м.) поділ житлового будинку на АДРЕСА_1 на три окремі ізольовані квартири, а відтак і всього будинковолодіння, технічно неможливий.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" №7 від 04.10.1991 р.: При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що право вибору способу судового захисту і розпорядження своїми правами, щодо предмету спору належить виключно позивачу, а наявні у справі докази щодо можливості виділу частки у натурі в будинковолодінні, на які покликається позивач, у своїй сукупності і взаємозв`язку не знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи, позивач наполягає на заявлених вимогах в частині проведення виділу належної йому частки у натурі, що згідно висновку експерта є технічно неможливим, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі ст. 3, 16, 316, 317, 319, 321, 356, 358, 364 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділення частки в натурі та визначення грошової компенсації відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/3327/18

Суддя: Б.М.Гедз