ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 січня 2023 року

м. Валки Харківської області

справа № 638/15148/21

провадження № 22-ц/818/265/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2022 року в складі судді Яковлевої В.М.,

у с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позов мотивовано тим, що 02 липня 2021 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_2 .І., під керуванням ОСОБА_5 . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. В результаті ДТП належний їй транспортний засіб було пошкоджено. На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність власника Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204228099 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа - Гарант»), ліміт відповідальності 130 000 грн. Однак вказаної суми недостатньо для відновлення автомобіля, оскільки вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 196 536,24 грн, що підтверджується актом виконаних робіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Моторс» № IN000009095 від 09 вересня 2021 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 66 536,24 грн та франшизу у розмірі 2 600,00 грн.

23 листопада 2021 року ОСОБА_6 представник ОСОБА_7 подав відзив на позову заяву, в якому просив позов залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що позивачкою не надано доказів на підтвердження понесених ОСОБА_1 збитків внаслідок ДТП, оскільки відповідно до акту виконаних робіт № IN000009095 від 09 вересня 2021 року замовником є ОСОБА_5 , який здійснив витрати по відновлювальному ремонту транспортного засобу. Зазначає, що ОСОБА_1 безпідставно здійснила заміну задньої панелі кузова та кришки багажника, що призвело до додаткових витрат, які не підлягають стягненню з відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для залишення позову без задоволення. Між ТДВ СК «Альфа-Гарант», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність власника Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 укладено відповідну угоду, якою погоджено розмір страхового відшкодування в сумі 107600 грн. Ця сума не перевищує ліміт відповідальності страховика. Крім того, винною особою у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_4 , однак позов пред`явлено до власника автомобіля ОСОБА_2

11 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки автомобіль фактично відремонтований, вартість відновлюваного ремонту має визначатися виходячи з фактично понесених витрат, а не первинного протоколу огляду. Заміна деталей, які згідно з протоколом огляду підлягали ремонту та фарбуванню, обумовлена тим, що при ремонті автомобіля співробітниками ТОВ «Баварія Моторс» виявлені приховані дефекти, які неможливо було виявити при первинному огляді. Зазначає, що саме власник майна є особою, яка відповідає за шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки, а тому ОСОБА_2 не є належним відповідачем.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2022 року за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України та частини першої статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Матеріали справи свідчать, що 22 червня 2021 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 .

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а. с. 13).

Відповідно до акту виконаних робіт № IN000009095 від 09 вересня 2021 року вартість ремонту автомобіля BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 196 536,24 грн.

15 вересня 2021 року ТДВ СК «Альфа - Гарант» на підставі заяви позивачки здійснила виплату частини страхового відшкодування у розмірі 53 880,36 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 20426 від 15 вересня 2021 року.

Згідно з аварійним сертифікатом № 44-D/91/1 з розрахунку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу згідно з ремонтною калькуляцією складає 117589,21 грн (в т. ч. з ПДВ), без ПДВ 97991,01 грн, ринкова вартість транспортного засобу до моменту пошкодження відповідно до калькуляції - 518380,50 грн.

07 жовтня 2021 року між ТДВ СК «Альфа - Гарант» та ОСОБА_1 укладена угода про розмір страхового відшкодування в розмірі 107 600,00 грн з урахуванням франшизи, яка за полісом № 204228099 від 31 травня 2021 року становить 2600,00 грн.

На виконання вказаної угоди 18 жовтня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 51 119,64 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування(пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

Питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд вирішує у підготовчому засіданні (пункт 4 частини другої статті 197 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог. Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 303/6418/19 (провадження № 61-16790св20) зазначено, що «належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Отже, виходячи з вимог цивільного законодавства, шкода, завдана потерпілій особі внаслідок ДТП відшкодовується страховою компанією, а у разі недостатності суми страхового відшкодування для відновлення транспортного засобу винною особою.

Разом з тим, позов пред`явлено до власника транспортного засобу, який не керував транспортним засобом під час ДТП.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення у зв`язку з його пред`явленням до неналежного відповідача.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 як власник джерела підвищеної небезпеки є належним відповідачем є необґрунтованими та грунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, оскільки з урахуванням вказаних правових позицій Верховного суду саме винна особа має відповідати за спричинену нею шкоду, окрім випадків спричинення такої шкоди при виконанні трудових обов`язків. ОСОБА_2 на час ДТП не перебував у трудових відносинах з винною особою ОСОБА_8 .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 09 січня 2023 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.Ю. Тичкова