Номер провадження: 22-ц/813/1336/23
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач Київська державна нотаріальна контора у м. Одесі, третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2021 року, ухваленого Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Калініченко Л. В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі, третя особа: ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивували тим, що 22 жовтня 2015 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-1833, на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до якого остання прийняла у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , нерухоме майно частку житлового будинку АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного свідоцтва, за ОСОБА_2 державним нотаріусом зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно.

На час видачі свідоцтва про право на спадщину та реєстрації за ОСОБА_2 права власності на вказане нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був наявний запис про зареєстроване обтяження у вигляді заборони на це майно за реєстраційним номером 8183614 від 13 листопада 2008 року.

Також вказує, що до видачі спірного свідоцтва, ОСОБА_2 мала прізвище « ОСОБА_4 ». Будучи ОСОБА_5 , за останньою на підставі заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 08 жовтня 2009 року по справі № 2-4528/09 було зареєстровано право власності на це ж майно, на яке видано оскаржуване свідоцтво.

Позивачка вважає, що на час видачі державним нотаріусом спірного свідоцтва і реєстрації права власності на спадкове майно за ОСОБА_2 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже був наявний запис про реєстрацію права власності на це ж майно, однак на прізвище « ОСОБА_5 », що призвело до наявності двох записів про реєстрацію права власності на ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на одне теж саме майно частку будинку АДРЕСА_1 . Внаслідок вказаних дій, на думку позивачки, ОСОБА_2 фактично належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , в цілому, а не частка, як це підтверджується спірним свідоцтвом.

На підставі викладеного, позивачка ОСОБА_1 , з посиланням на незаконні дії державного нотаріуса, порушення вимог Закону України «Про нотаріат», та незаконні дії з боку ОСОБА_2 , просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 22 жовтня 2015 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-1833, на ім`я ОСОБА_2 , недійсним.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2020 року залучено до участі по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .

Від ОСОБА_2 15 січня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості та безпідставності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, третя особа - ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позов про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним пред`явлено до неналежного відповідача Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, а не до спадкоємця, на користь якого видано свідоцтво.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не розглядалися питання: щодо зазначеного у свідоцтві запису права власності на підставі договору та його дублікату від 22 січня 2009 року через інший запис права власності на підставі заочного рішення суду; щодо сумнівного звіту оцінки спадкового майна, зазначеного у свідоцтві; щодо відсутності особистого підпису заповідача на спадкове майно, зазначене у свідоцтві, що на її думку свідчить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи і є порушенням п. 1 ч. 1 с. 376 ЦПК України.

Також посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, зокрема, вважає, що суд проігнорував надані докази, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Вказує, що суд безпідставно заявив в рішенні, що дане свідоцтво було видано державним нотаріусом в 2015 році «в рамках спадкової справи», при тому, що відомості про заборону на об`єкт нерухомого майна також були присутні у спадковій справі та на підставі цієї ж заборони була відмова у видачі свідоцтва при відкритті спадщини в 2008 році, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Також посилається на те, що розгляд справи відбувся за списком «відомостей», відсутніх у матеріалах справи; рішення ухвалено без судових дебатів; порушено право на захист; принижено честь та гідність представника позивача; посилання в рішенні суду на письмові пояснення третьої особи з порушенням строків їх подання; ухвалено рішення суддею, якому було заявлено відвід.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса апеляційну скаргу не визнає як необгрунтовану, зазначивши, що на день вчинення нотаріальної дії спадкове майно, яке належало ОСОБА_3 , не було обтяжено арештом та/або забороною, а тому державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину діяла відповідно до норм діючого законодавства. Також зазначила, що Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса не є правонаступником Третьої одеської державної нотаріальної контори і не може виступати відповідачем у справі.

Справа перебувала у провадженні судді ОСОБА_6 .

Рішенням від 21 лютого 2023 року Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_6 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У зв`язку з відставкою судді ОСОБА_6 справу передано до провадження судді Бездрабко В.О., судді учасники колегії: Вадовська Л.М., Сєвєрова Є.С., (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023).

Розгляд справи був призначений на 23 червня 2023 року о 15-й год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2023 вилучені судді Вадовська Л.М., Сєвєрова Є.С., нові судді Приходько Л.А., Кутурланова О.В.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 30 травня 2023 року відрядження судді Бездрабко В.О. до Одеського апеляційного суду достроково закінчено.

У зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Херсонського апеляційного суду Бездрабко В.О., в провадженні якої як судді-доповідача перебувала вказана справа, справу передано до провадження судді Назарової М.В., судді учасники колегії: Приходько Л.А., Кутурланова О.В. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023 року у відповідності до п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді визначено суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 жовтня 2023 року о 13-40 год, розгляд справи відкладено на 05 грудня 2023 року о 16-30 год.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, третя особа ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_7 в поданій через підсистему «Електронний суд» заяві просила рішення суду залишити без змін та справу розглянути за її відсутності, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 вказаної норми суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено та ніким по справі не оспорюється, що 22 жовтня 2015 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю. в рамках спадкової справи № 1845/2008 було видано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі за № 2-1833 (а.с.14).

Відповідно до вказаного свідоцтва ОСОБА_2 отримала спадщину у вигляді частки житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, посвідченим Сорокою Л.З приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 29 червня 2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1189, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спірні правовідносини виникли з приводу оспорювання позивачкою законності видачі державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно під час дії зареєстрованих на нього обтяжень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 3 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі N 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі N 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі N 520/13067/17 (пункт 71)).

Вчиняючи нотаріальні чи реєстраційні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної чи реєстраційної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин.

Вказана правова позиція Верховного Суду є сталою та незмінною протягом тривалого часу, зокрема вона викладена у постановах від 14 серпня 2019 року у справі N 519/77/18 (провадження N 61-10311св19), від 03 лютого 2022 року у справі N 403/15307/12 (провадження N 61-18872св21).

Таким чином, нотаріус не може бути відповідачем у цій справі, а лише відповідно до вимог статті 53 ЦПК України може бути залучений до участі у справі у якості третьої особи.

Питання про залучення належного співвідповідача судом не вирішувалось, оскільки таке клопотання позивачка не заявляла.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 523/9076/16-ц (провадження N 14-61цс18)).

Оскільки позивачка пред`явила позов до неналежного відповідача Київської державної нотаріальної контори у місті Одеси, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити саме з цих підстав, не аналізуючи спір по суті.

Отже, позивачка заявивши вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та вказавши, що цивільні права та інтереси порушені видачею свідоцтва про право на спадщину, повинна була пред`явити відповідні вимоги до особи, яка, на її думку, не мала права на спадкування і з ким фактично у неї виник спір щодо вказаного майна.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у цій справі за позовом особи, яка не згодна зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, належним відповідачем є спадкоємець, на користь якого видано свідоцтво, а не нотаріус чи нотаріальна контора.

Доводи апеляціної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки, яка дана належним чином судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 05 грудня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко