Справа №242/5099/20
Провадження №2/242/235/23
04 грудня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Носаль А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, -
Позивач 07.12.2020 року звернулась до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач 08.04.2017 року зареєстрували шлюб в Ізмайлівському відділі РАЦС управління РАЦС Москви РФ, актовий запис №557, 24.05.2017 року від спільного шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_2 , після реєстрації шлюбу сторони проживали у Російській Федерації, проте з часом їхні стосунки розладились, зникло взаєморозуміння та виявилося, що у сторін різні погляди на життя та в жовтні 2020 року позивач разом з дитиною повернулась до України і саме з цього часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Їхня спільна дитина відвідує заклад дошкільної освіти № 42 «Мальвіна», з 20.10.2020 року позивачем обрано сімейного лікаря в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради» для надання первинної медичної допомоги дитині, позивачу на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка з часу переїзду до України дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги не надає, у зв`язку із чим вимушена була звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів. Крім того, для того щоб зареєструвати дитину у встановленому законом порядку за місцем її проживання, необхідна або особиста присутність батька дитини, або нотаріально посвідчена заява про те, що він не заперечує про реєстрацію дитини разом з матір`ю, проте відповідач не надає своєї згоди на це. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб укладений між ними, визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Заяви та клопотання сторін.
11.01.2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.
11.01.2021 року від представника третьої особи надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника.
10.02.2021 року від представника третьої особи надійшло клопотання про долучення документів.
29.04.2021 року надійшла заява від позивача про долучення пакету документів для відповідача.
27.11.2023 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.
04.12.2023 року від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без представника органу опіки та піклування.
Відповідач у строк, визначений судом, відзив на позовну заяву не надав.
Інших заяв та клопотань по справі не надходило.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку позовного (загального) провадження, зобов`язано орган опіки та піклування надати докази письмовий висновок щодо розв`язання спору.
Ухвалою від 11.01.2021 року направлено судове доручення провадження у справі зупинено.
Ухвалою від 06.05.2021 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою від 14.05.2021 року направлено судове доручення та провадження у справі зупинено.
Ухвалою від 04.11.2021 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою від 12.12.2021 року направлено судове доручення та провадження у справі зупинено.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2023 року справу передано в провадження судді Селидівського міського суду Донецької області Черкову В. Г.
Ухвалою від 23.11.2023 року прийнято цивільну справу до провадження, поновлено провадження по справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі„ розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Суд, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . зареєстрували шлюб 08.04.2017 року у Ізмаїловському відділі РАЦС Управління РАЦС Москви, актовий запис № 557.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Згідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23.03.2015 року приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвою І. В., ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 .
У відповідності до довідки №37 від 01.12.2020 року ОСББ «Добробут сім`ї» ОСОБА_1 дійсно мешкає та зареєстрована у АДРЕСА_1 та має склад сім`ї 1 чоловік: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син, мешкає з матір`ю без реєстрації.
Згідно до характеристики від 02.12.2020 року №69 Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №42 «Мальвіна» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує ЗДО №42 «Мальвіна» з 23.10.2020 року, вихованням хлопчика на даний час опікується мати, мати ОСОБА_1 , приводить та забирає хлопчика з дитячого саду, цікавиться життям дитини в закладі, приймає участь в житті групи, в нетверезому стані замічена не була. Батько ОСОБА_3 , на теперішній час разом з сім`єю не проживає, з початку перебування хлопчика в дошкільному закладі жодного разу не з`явився.
Згідно до висновка Виконавчого комітету Селидівської міської ради від 10.02.2021 року №02-23/5-255, орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 .
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.01.2021 року, проведеної у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у житловому приміщенні створено належно, в наявності є такі зручності: водопостачання, електропостачання, побутова техніка (водонагрівач, пральна машина, холодильник, телевізор тощо), меблі придатні для користування, на час відвідування у квартирі ведеться поточний ремонт. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: є куточок для відпочінку, дитячий одяг, взуття, іграшки в достатній кількості, окремого ліжка дитина поки що не має, спить разом з матір`ю.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. ст. 105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою або заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним з подружжя.
Відповідно до ст.112 СК України, при вирішенні спору про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.114 СК України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішенням про його розірвання, чинності.
Відповідно до ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання кожного з них надалі підтримувати сімейні взаємостосунки, тривалість розриву шлюбних відносин, сумісне не мешкання подружжя, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини суд виходить із наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ, що стосуються дітей.
Крім того, суд звертає увагу, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, не впливатиме на його взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.
Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.
З огляду на вищезазначені обставини, приймаючи до уваги надані докази, враховуючи висновок виконавчого комітету Селидівської міської ради від 10.02.2021 року про доцільність визначення місця мешкання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , та враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, оскільки не суперечать правам та інтересам дитини.
Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.
Оскільки позивачка звернулася до суду із позовом 07.12.2020 р., то аліменти слід стягувати з цієї дати.
Враховуючи наведене, суд вважає що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 13, 19, 81, 265, 294, 315-319 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований 08 квітня 2017 року Ізмайловським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, актовий запис № 557, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина Російської Федерації, ІПН НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.12.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збур у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп

Копію рішення суду після набрання законної сили надіслати відповідному державному відділу реєстрації актів цивільного стану.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.Г. Черков