Справа № 489/5430/23
Номер провадження 2/489/2208/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (далі - позивач або ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ") до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1), ОСОБА_2 (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію

встановив

У вересні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно із відповідачів на користь позивача (враховуючи заяву представника позивача про зменшення позовних вимог) 5374,75 грн. - боргу за спожиту теплову енергію, що утворилися внаслідок не виконання відповідачами зобов`язань по оплаті за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку по АДРЕСА_2 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії позивач виконував в повному обсязі та належним чином, але відповідачами оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2023 було здійснено перехід до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Від відповідача 1 надійшов до суду відзив в якому зазначено, що він заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення саме з нього заборгованості в солідарному порядку, оскільки в квартирі АДРЕСА_3 він ніколи не проживав та не був зареєстрований, хоча йому належить на праві спільної часткової власності 1/2 частка зазначеної квартири. ОСОБА_1 зазначає, що 17.11.2021 ним було сплачено на користь ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" грошові кошти в сумі 6297,00 грн. за період з грудня 2018 по березень 2021 року включно, тому вважає, що свій обов`язок з оплати за спожиту теплову енергію виконав в повному обсязі.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що сплата відповідачем 1 на користь позивача 6297,00 грн. за спожиту теплову енергію не звільняє його від обов`язку сплати залишку заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 5374,75 грн., оскільки відповідач 1 як солідарний боржник є зобов`язаним, як і відповідач 2 до повного виконання зобов`язання, а позивач має право вимоги виконання зобов`язання в повному обсязі від обох боржників. Обставини, зазначені відповідачем 1 у відзиві не спростовують, а навпаки підтверджують порушення прав та законних інтересів позивача.

Представник позивача просив розглядати справу без його участі.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, відзив до суду не подано.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.01.2022 скасовано судовий наказ у справі №489/8642/21 (номер провадження 2-н/489/2234/21) від 24.12.2021, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

З відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частка квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії Договору дарування від 26.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №2510, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 .

Позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в опалювальних сезонах 2019-2021 р.р., що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.

Позивачем було надіслано на адресу відповідачів досудову вимогу №827-ф53 від 19.10.2021 в порядку врегулювання сплати боргу.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку сума боргу відповідачів за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2019 по 01.12.2021 з урахуванням перерахунку складає 5374,75 грн.

Згідно з копією платіжної інструкції №0.0..1 від 17.11.2021 ОСОБА_1 сплатив на розрахунковий рахунок позивача 6297,00 грн.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачам послуги з постачання теплової енергії, а відповідачі повинні за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

В п.2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" зазначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч.1 ст. 12 Закону України "Про житлово - комунальні послуги").

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про житлово - комунальні послуги", споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним до говором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (ч.ч. 1, 4 ст. 9 Закону України "Про житлово - комунальні послуги").

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 576/2721/19 від 15.04.2021.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.610 та ст.611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/7683/13-ц від 20.09.2018 зазначено, що суд апеляційної інстанції виправив допущені судом першої інстанції помилки та, скасовуючи ухвалене ним рішення і частково задовольняючи позов, з урахуванням положень статті 319 ЦК України, правильно виходив з того, що в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

Суд враховує, що ОСОБА_1 надав до суду копію платіжної інструкції №0.0..1 від 17.11.2021 на підтвердження сплати ним на розрахунковий рахунок позивача 6297,00 грн. та в графі "призначення платежу" вказав період з грудня 2018 року по березень 2021 року включно. До сплати відповідачем 1 заборгованості на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 становила 11671,75 грн. Тобто, відповідач 1 сплатив заборгованість відповідно до своєї частки у спільному майні (1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 ), оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергії.

У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем 2 будь-яких доказів не надано.

Суд приходить до висновку, що позивач здійснював постачання теплової енергії, а відповідач 2 будучи співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 не виконав свої зобов`язання по сплаті за спожиту теплову енергію відповідно до своєї частки у спільному майні (1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 ). Суд вважає, що з відповідача 2 на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2019 по 01.12.2021 в розмірі 5374,75 грн. (враховуючи заяву представника позивача про зменшення позовних вимог).

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача 2 на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 2-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - встановити не можливо) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478, ОКПО 30083966) заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2019 по 01.12.2021 в розмірі 5374 грн. 75 коп. (п`ять тисяч триста сімдесят чотири гривні сімдесят п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - встановити не можливо) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на р/р НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Відмовити в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергії.

Інформація про учасників справи:

Позивач:Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», , адреса: 54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18.

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - встановити не можливо, адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.11.2023.

Суддя В. В. Кокорєв