УХВАЛА

30 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 344/13571/21

провадження № 61-10190св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, державний реєстратор Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Гардабура-Черпак Тетяна Василівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2022 року у складі судді Кіндратишин Л. Р. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня 2022 рокуу складі колегії суддів: Василишин Л. В., Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДФС в Івано-Франківській області), державного реєстратора Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі - державний виконавець) Гардабури-Черпак Т. В. про усунення перешкод у користуванні майном та скасування податкової застави.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2020 року в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (далі - квартира).

Після набрання законної сили рішенням суду, представник позивачки звернувся до державного реєстратора для того, щоб зареєструвати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 , та з`ясував, що на квартиру накладено обтяження - податкову заставу.

Податкова застава перешкоджає позивачці належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Просила усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання незаконною та скасування податкової застави, накладеної ГУ ДФС в Івано-Франківській області згідно з актом опису майна, серія та номер 79/15, виданого 26 вересня 2017 року; визнати недійсним та скасувати запис про державну реєстрацію обтяження - податкової застави від 13 жовтня 2017 року, індексний номер 37572342, накладеногоо на квартиру, яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2021 року замінено відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на Державну податкову службу України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року замінено відповідача - Державну податкову службу України на ГУ ДПС в Івано-Франківській області.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року, позов задоволено частково.

Усунено перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою шляхом скасування податкової застави, накладеної ГУ ДПС в Івано-Франківській області згідно з актом опису майна, серія та номер 79/15, виданого 26вересня 2017 на квартиру, належну на праві власності ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди виходили з того, що ОСОБА_1 не є відповідальною за податковими зобов`язаннями ОСОБА_2 , на забезпечення яких зареєстроване оспорюване обтяження, оскільки таке виникло після розірвання шлюбу між ними. Водночас таке обтяження обмежує здійснення нею права власності, тому позивачка може вимагати усунення перешкод у здійсненні такого права.

Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги доводи ГУ ДПС в Івано-Франківській області, що ОСОБА_2 відчужив квартиру без згоди контролюючого органу, яка є обов`язковою для здійснення операцій з майном, що перебуває у податковій заставі, оскільки ОСОБА_2 не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на відчуження квартири, яку ОСОБА_1 набула у власність на підставі судового рішення за її позовом у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2022 року ГУ ДПС в Івано-Франківській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року, просило їх скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 820/2675/17, провадження № 11-344апп18, відповідно до яких справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Просило розглядати справу за участю ГУ ДПС в Івано-Франківській області.

Доводи інших учасників справи

Відзив позивачки на касаційну скаргу подано 06 лютого 2023 року з пропуском строку на його подання.

У відзиві заявлено клопотання про поновлення строку для подання відзиву на касаційну скаргу ГУ ДПС в Івано-Франківській області.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 про відкриття касаційного провадження дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень, зі змістом касаційної скарги ГУ ДПС в Івано-Франківській області її адвокат ознайомився через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд». Ухвалу про відкриття касаційного провадження та копію касаційної скарги не отримувала.

Згідно з матеріалами касаційного провадження відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення направлені ОСОБА_1 копія касаційної скарги з ухвалою про відкриття касаційного провадження повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

16 січня 2023 року адвокат ОСОБА_1 - Цепенда А. І. через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, якому 17 січня 2023 року до електронного кабінету доставлено касаційну скаргу.

Отже, фактично адвокат ОСОБА_1 - Цепенда А. І.отримав копію касаційної скарги разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження лише 17 січня 2023 року.

З огляду на вказане, причини пропуску строку на подання відзиву є поважними.

Відзив мотивований тим, що спір має приватно-правовий характер, тому повинен розглядатись у порядку цивільно судочинства, а оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У листопаді 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2020 року у справі № 344/11857/15-ц, яке набрало законної сили 05 листопада 2020 року, в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру.

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. За період перебування у шлюбі на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2014 року подружжя набуло право власності на квартиру (а. с. 6-8).

Право власності ОСОБА_1 на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 9).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24 січня 2021 року щодо об`єкта нерухомого майна № 241557766 державний реєстратор Гардабура-Черпак Т. В. на підставі акту опису майна, серія та номер 79/15, виданого 26 вересня 2017 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області, зареєстровано обтяження на квартиру, вид обтяження - податкова застава, можливість відчуження - за погодженням із обтяжувачем, обтяжувач - ГУ ДФС в Івано-Франківській області, боржник - ОСОБА_2 (а. с. 10).

04 вересня 2017 року заступник начальника ГУ ДФС в Івано-Франківській області Зікрата Н. Є. прийняла рішення про опис у податкову заставу майна, що перебуває у власності ОСОБА_2 (а. с. 39).

26 вересня 2017 року податковий керуючий ОСОБА_4 склав акт опису майна ОСОБА_2 № 79/15 щодо 5 об`єктів нерухомості, зокрема квартири (а. с. 38).

Згідно з довідкою про розмір податкового боргу ОСОБА_2 станом на 12 жовтня 2021 року він становить 8 881,09 грн (назва платежу - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості) (а. с. 37).

У суді апеляційної інстанції представник ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомив суду про сплату ОСОБА_2 податкового боргу.

Позиція Верховного Суду

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження відкрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на доводи касаційної скарги Верховний Суд зазначає, що право особи на оскарження судового рішення є однією із складових права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Водночас згідно з цивільним процесуальним законом оскарження судового рішення в суді касаційної інстанції вимагає від заявника належного обґрунтування касаційної скарги.

У справі, що переглядається, заявник посилається на правові висновки, сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 820/2675/17, провадження № 11-344апп18, відповідно до яких справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Для визначення подібності правовідносин, Верховний Суд враховує правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, провадження № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року, у справі №2-7763/10, провадження № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі 807/137/18, провадження № 11-893апп19, з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відступила від висновків, викладених, зокрема у постанові від 13 червня 2018 року у справах № 820/2675/17,провадження № 11-344апп18, щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що у зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження, тому такі спори мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Отже, заявник послався у справі на незастосування судом апеляційної інстанції правового висновку Великої Палати Верховного Суду без урахування того, що є постанова Великої Палати Верховного Судупро відступлення від такого висновку.

Касаційна скарга заявника не містить посилання на інші підстави касаційного оскарження судових рішень згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, як і посилання на докази на їх підтвердження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), від 19 грудня 1997 року «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, сформувала правовий висновок, згідно з яким, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, тому у зв`язку з цим касаційне провадження у справі необхідно закрити. Наведений правовий висновок підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, які з огляду на викладене, виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що Верховний Суд відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження.

Оскільки підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України (неврахування висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 820/2675/17, провадження № 11-344апп18, відповідно до яких справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства) не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, то відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України касаційне провадження в частині перегляду судових рішень за касаційною скаргою ГУ ДФС в Івано-Франківській області підлягає закриттю з мотивів, наведених вище.

У резолютивній частині касаційної скарги ГУ ДФС в Івано-Франківській областіпросило розглянути справу за їх участі. Верховний Суд відхилив це клопотання з огляду на відсутність необхідності заслуховувати пояснення сторін (статті 43, 402 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року у справі за позовомОСОБА_1 Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, державного реєстратора Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Гардабури-Черпак Тетяни Василівни про усунення перешкод у користуванні майном та скасування податкової застави закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак