Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/5655/23
У Х В А Л А

08.12.2023 року м. Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Надопта А.А., ознайомившись із клопотанням ОСОБА_1 про визнання зловживання процесуальними правами державним виконавцем,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із клопотанням про визнання зловживання процесуальними правами державним виконавцем.

Вивчивши зміст вказаного клопотання та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.11.2023 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Виноградівський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії/бездіяльність органу примусового виконання- задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Виноградівського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та забезпечити виконання судових рішень по цивільній справі №299/5655/23, а саме: ухвал суду від 26 вересня та від 10 жовтня 2023року.

Зобов`язано державного виконавця відповідно до приписів ст.453 ЦПК України не пізніше 10-ти днів з дня одержання даної ухвали суду повідомити суд та скаржника про виконання зазначеної ухвали суду.

Із тексту клопотання ОСОБА_1 , вбачається, що він не визначився із характером свого звернення по суті.

Згідно з вимогами поданого клопотання просить вжити заходи процесуального примусу щодо державного виконавця, який не виконав Ухвалу суду від 23.11.2023 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 у скарзі посилається на ст. 453 ЦПК України.

Стаття 453 ЦПК України передбачає виконання ухвали суду постановленої за результатами розгляду скарги, згідно якої суд зобов`язав про хід виконання такої повідомити суд та скаржника.

До матеріалів клопотання ОСОБА_1 не надав доказів того, що ним не отримано відповідної відповіді від державного виконавця, пов`язаного із виконанням Ухвали суду від 23.11.2023 року.

Клопотання, подане ОСОБА_1 від 06.12.2023 року, не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки таке мало б подавитися у вигляді скарги на дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця у ході виконання судового рішення.

За приписами ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Подане клопотання не відповідає положенням ст. 183 ЦПК України, яка визначає загальні вимоги до форми та змісту заяви учасника процесу, що, зокрема, повинна містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника, підстави заяви (клопотання, заперечення), інші відомості, що вимагаються цим Кодексом (п. п. 4, 5, 7 ч. 1 ст. 183).

Дане клопотання ОСОБА_1 не має жодного процесуального підґрунтя, оскільки таке може бути подане у формі скарги на дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця у ході виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої статті 183 ЦПК України, повертає її заявнику без розгляду.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України підстав для розгляду по суті клопотання ОСОБА_1 немає, та таке не відповідає установленим цивільним процесуальним законом вимогам, а відтак, її слід повернути ОСОБА_1 без розгляду.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Крім того, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Разом з тим, вважаю за необхідне роз`яснити, що повернення клопотання не позбавляє заявника на повторне звернення в суд із скаргою в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 183, 260, 353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання зловживання процесуальними правами державним виконавцем повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення клопотання не позбавляє заявника на повторне звернення в суд із скаргою в порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя А. А. Надопта