ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8605/23 Справа № 205/2448/23 Суддя у 1-й інстанції - Бізяєва Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Халаджи О.В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міські тепломережі Концерн (м. Запоріжжя) про захист прав споживачі та зобов`язання вчинення певних дій (суддя першої інстанції Бізяєва Н.О. повний текст рішення складено 20 липня 2023 року),

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Міські тепломережі Концерн ( м. Запоріжжя) про захист прав споживачі та зобов`язання вчинення певних дій, в якому просив зобов`язати Міські тепломережі Концерн (м. Запоріжжя) виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири за період до 28.10.2021 року в розмірі 56419,17 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міські тепломережі Концерн (м. Запоріжжя) про захист прав споживачі та зобов`язання вчинення певних дій відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з прушенням норм матеріального права та без з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Мотивує скаргу тим, що відповідач безпідставно нарахував заборгованість попередніх власників квартири, яка виникла до моменту її придбання, так як до 28 жовтня 2021 року позивач не являвся споживачем послуг відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , дії відповідача щодо переведення до позивача заборгованості за період до 28 жовтня 2021 року є неправомірним.

ОСОБА_1 просив рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.10.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.. позивач ОСОБА_1 став власником квартири АДРЕСА_2 . (а.с. 14-15).

Судом встановлено, що після купівлі вищевказаної квартири позивач здійснював оплату послуг за теплопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 , ні договором, ні судовим рішенням, між сторонами по справі не встановлені правовідносини, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, яка утворилась внаслідок невиконання зобов`язань попереднім власником квартири.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги теплопостачання підлягають доведенню при пред`явлені відповідачем позову про їх стягнення, сторона звернулася до суду за захистом права з відсутністю його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, з урахуванням положень ст.ст. 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред`явлення позову про зобов`язання виключити заборгованість за послуги.

Зобов`язання відповідача виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 певну суму заборгованості, нараховану за послуги теплопостачання належної йому квартири, яка виникла за період до 28 жовтня 2021 року, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а саме по собі нарахування відповідачем заборгованості за спожиту теплову енергію, не встановлює для позивача будь-яких обов`язків.

Позивачем в позові не зазначено, які саме його права, як споживача, порушені відповідачем.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахованої плати - заборгованості за спожите теплопостачання. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за використане, поставлене тепло, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. А все, що зазначав позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову про стягнення суми заборгованості. Однак, таких вимог до нього не заявлено.

Отже, колегія суддів виходить з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги теплопостачання підлягають доведенню при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. Таким чином, сторона звернулася до суду за захистом права передчасно, за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, оскільки воно ухвалено з дотриманням норм як матеріального та процесуального права, та із наданням певної правової оцінки відносинам які виникли між учасниками справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2023 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 30 листопада 2023 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи