Провадження № 22-ц/811/2171/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 травня 2023 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

29.10.2021 ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , уточненим в процесі розгляду справи, про стягнення з відповідача заборгованості за централізоване опалення місць загального користування у розмірі 12 063,47 грн за період з 01.01.2016 по 31.10.2021, інфляційні втрати у розмірі 1361,26 грн, 3% річних 638,16 грн та 2270,00 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». У зв`язку з невиконанням відповідачкою свого обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг за її особовим рахунком № НОМЕР_1 існує заборгованість у розмірі 12063,47 грн за період з 01.01.2016 по 31.10.2021, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.05.2023 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 4007,54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, в розмірі 754,10 грн.

Рішення суду оскаржило ЛМКП «Львівтеплоенерго».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ОСОБА_1 установилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, остання такими послугами користувалася, не відмовлялася від них, однак не здійснювала оплату за надані їй послуги. Факт надання позивачем послуг з централізованого опалення відповідачкою не заперечується, як і не заперечується обов`язок з їх оплати, що підтверджується поданою нею заявою про часткове визнання позовних вимог. Вказує, що встановлений у будинку відповідачки загально будинковий лічильник обліковує теплову енергію виключно на опалення. Відтак, безпідставними є висновок суду, що матеріали справи не містять показів лічильника гарячої води, оскільки уся гаряча вода обліковується квартирними лічильниками, а не загальнобудинковим, і такі покази не мають жодного відношення до нарахувань за опалення місць загального користування, а тому в розрахунках, відповідно, немає частки за послуги з гарячого водопостачання. Вказує, що розмір заборгованості відповідачки підтверджений наявними в матеріалах справи розрахунками, які суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги. Просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , де зареєстрована та проживає, що підтверджується копією Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку № 69 від 16.10.2020.

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» за вказаною адресою надаються послуги з централізованого опалення.

Для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, за особовим рахунком відповідачки наявна заборгованість з оплати послуг з центрального опалення в розмірі 12 063,47 грн за період з 01.01.2016 по 31.10.2021.

З врахуванням періоду, за який позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за централізоване опалення місць загального користування, а саме, починаючи із 01.01.2016 по 31.10.2021, правовідносини, які виникли у даному випадку між сторонами справи, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, що набрав чинності 10.12.2017 та був введений в дію 01.05.2019, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005, з відповідними змінами та доповненнями, чинною на момент спірних правовідносин.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. При цьому, такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV визначає перелік комунальних послуг. Зокрема, до комунальних послуг відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Отже, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII.

Згідно пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022), передбачено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

В матеріалах справи відсутні договори про надання послуги з централізованого постачання теплової енергії, підписані ЛМКП «Львівтеплоенерго», як виконавцем послуг, та ОСОБА_1 , як споживачем послуг.

Однак, Актами про включення системи теплопостачання від 22.10.2014, від 11.10.2016, від 10.10.2017, від 22.10.2018, від 29.10.2019, від 18.10.2020 підтверджується надання ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуг з централізованого опалення, в тому числі і мешканцям будинку АДРЕСА_3 .

Факт надання позивачем послуг з централізованого опалення відповідачкою не заперечується.

У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Таким чином, між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ОСОБА_1 установилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, остання такими послугами користувалася, не відмовлялася від них, однак не здійснювала оплату за надані їй послуги.

Встановлено, що будинок по АДРЕСА_3 , обладнаний приладами обліку теплової енергії, які обліковують кількість спожитої теплової енергії окремо 1-3 під`їздами та 4-5 під`їздами будинку по АДРЕСА_3 . Квартира позивачки обладнана індивідуальним опаленням.

Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії визначено ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Зокрема, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 10 цього Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами "пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, а саме: Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359, зокрема як діяла в спірний період з 01.01.2016 по 31.10.2021.

Для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії спожитої на опалення місць загального користування для її оплати, визначається згідно з пунктами 2.1, 2.2 Методики.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, під час здійснення розрахунків в межах цієї справи з огляду на таке.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у своєму листі від 02.05.2019 № 7/10.1/7260-19 надало такі роз`яснення:

- практична реалізація нововведень, передбачених Законом України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги», можлива за умови укладення договорів про надання комунальних послуг за правилами та особливостями, визначеними Законом (тобто, нових договорів про надання комунальних послуг);

- враховуючи особливості перехідного періоду (від моменту введення в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (01.05.2019) до моменту укладення нових договорів про надання комунальних послуг пунктом 3 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону № 2189 (тобто до 01.05.2019), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладених за правилами, визначеними цим Законом.

Застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіоном від 22.11.2018 № 315 можливе лише за умови переходу на нові договірні відносини.

Як встановлено, нові договори про надання комунальних послуг з усіма споживачами ЛМКП «Львівтеплоенерго», в тому числі із відповідачкою, укладені з 01.12.2021.

Відтак у спірний період з 01.01.2016 по 31.10.2021 діяла Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359.

У матеріалах справи наявні відповідні розрахунки наданих послуг, які колегія суддів бере до уваги.

Крім цього, як вбачається з наданих позивачем розрахунків відповідачу нарахована заборгованість за оплату послуг лише з центрального опалення за період з 01.01.2016 по 31.10.2021 в розмірі 12063,47 грн, яка розрахована згідно показів приладів обліку теплової енергії виключно на опалення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, з позовом про стягнення зазначеної заборгованості позивач звернувся 29.10.2021, а відповідачкою ОСОБА_1 подано заяву про застосування позовної давності, тому колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для стягнення з неї заборгованості за послуги з централізоване опалення місць загального користування в межах позовної давності в розмірі 7262,50 грн.

Крім того, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1361,26 грн та 3% річних у розмірі 638,16 грн за період з 01.01.2016 по 31.10.2021.

Судом здійснено розрахунок 3% відсотків річних та інфляційних втрат відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 грн, із урахування суми заборгованості 7262,50 грн в межах позовної давності, зокрема, сума 3% річних становить 384,93 грн, інфляційні втрати 455,21 грн, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Покликання відповідачки на заборону стягнення 3 % річних та інфляційних втрат в період дії воєнного стану, не заслуговують на увагу, оскільки нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат проведено до 24.02.2022.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості у розмірі 7262,50 грн, 3% річних у розмірі 384,93 грн та інфляційних втрат 455,21 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених вимоги в розмірі 1307,74 грн.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду слід змінити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 травня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 7262,50 грн, 3 % річних у розмірі 384,93 грн та інфляційні втрати у розмірі 455,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір в розмірі 1307,74 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 07.12.2023

Головуючий

Судді