Справа № 2-4683/10
Провадження № 6/487/205/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Щербини С.В.,за участю секретаря судового засідання Ляшенко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», про заміну стягувача у виконавчих листах,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2023 шляхом направлення поштового відправлення (яке надійшло до суду 17.10.2023) директор ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою в якій просив замінити стягувача ТОВ «Довіра та гарантія» на ТОВ «Діджи фінанс» у виконавчих листах по виданих на виконання рішення у справі №2-4683/10.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи та матеріали заяви про заміну стягувача у виконавчих листах, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована сторона), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Встановлено, що заочним Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.08.2010 року по справі №2-4683/10 позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №ML-400/462/2007 від 27.12.2007 року у сумі 53653,75 доларів США, що еквівалентно 427979,87 грн. та 14380,27 грн., що всього складає 442360,14 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.11.2012 замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за виконавчим документом виданим Заводським районним судом м. Миколаєва по справі №2-4683/10.

Ухвалою суду від 06.11.2019 замінено сторону виконавчого провадження на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за виконавчим документом у справі №2-4683/10.

Згідно витягу з АСВП виконавче провадження з виконання даного виконавчого документу відкрито.

14.04.2022 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (первісний кредитор) та ТОВ «Діджи фінанси» (новий кредитор) укладено Договір №1404ДГФ, за умовами якого за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується передати відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимог.

Так, розділом 3 даного договору визначено, що загальна сума прав грошової вимоги, що відступаються відповідно до умов даного Договору визначається у відповідному реєстрі. Фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти в розмірі 220000 грн. шляхом перерахування на визначений договором рахунок. За передані фактором в розпорядження клієнта грошові кошт, клієнт сплачує факторі плату в розмірі 50 грн. без ПДВ шляхом перерахування протягом тридцяти робочих днів з моменту повернення фактором оплати на рахунок фактора за визначеними договором реквізитами.

Відповідно до Витягу з Додатку №1 до даного договору, серед боржників є ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-400/462/2007ОТ27.12UAH від 27.12.2007.

Проте, заявник не надав доказів виконання ним умов вказаного договору, а саме щодо сплати грошових коштів, здійснення між сторонами приймання-передач документації, а відтак не підтвердив дійсність Права Вимоги, як це передбачено Договором.

Отже ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не доведено набуття ним статусу Нового кредитора/стягувача.

Згідно з ч.1, 7ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну стягувача у виконавчих листах.

Керуючись ст.ст.81, 353, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», про заміну стягувача у виконавчих листах.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя С.В. Щербина