Справа № 346/4928/23
Провадження № 2/346/1638/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Третьякової І.В.,

за участю секретаря Дутчак Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Коломия, Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

у с т а н о в и в:

05.09.2023р. ОСОБА_1 , через свого адвоката Атаманюка В.М., звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, дитина залишилися проживати разом з матір`ю. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.12.2018р. з ОСОБА_2 на корить позивача було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан ОСОБА_1 змінився, оскільки витрати на утримання дитини зросли та щоденно потребують витрачання більше коштів. Позивачка забезпечує спільного сина продуктами харчування, предметами першої потреби та всіма іншими необхідними дитині речами. Крім зазначеного, син цього року почав навчатися в першому класі, в зв`язку з чим добавилися витрати на придбання підручників та канцтоварів. На теперішній час позивач не працює, стан її здоров`я є задовільним, однак син хворіє та потребує постійного медичного спостереження, що також потребує додаткових витрат. Позивач просила врахувати, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, фізично здоровий, інвалідності не має. Щодо наявності в нього інших утриманців та місця роботи, ОСОБА_1 нічого не відомо. Однак, вона обізнана про те, що ОСОБА_2 займається пасажирськими перевезеннями та отримує стабільні прибутки, розмір яких не повідомляє. Оскільки відповідач в добровільному порядку збільшити грошову допомогу на дитину не бажає та посилається на наявне рішення суду, а позивачу важко повноцінно утримувати сина на той розмір аліментів, який зараз сплачує ОСОБА_1 , позивач просила збільшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які призначені рішенням Коломийського міськрайонного суду по справі №346/5312/18 з 1500,00 грн. до 5000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

17.10.2023р. відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що заявлені позивачем вимоги вважає безпідставними та просив в їхньому задоволенні відмовити. Зазначив, що як на підставу для збільшення розміру аліментів, ОСОБА_1 вказує на те, що на даний час зросли витрати на утримання дитини, з кожним днем потрібно все більше коштів, син пішов до школи, окрім того зростають ціни на продукти харчування, речі першої необхідності, канцтовари, одяг та ліки, а тому витрати на дитину зростають пропорційно. До матеріалів позову ОСОБА_1 долучено медичні документи про здачу аналізів дитиною у серпні 2023р. Однак, ці документи не свідчать про існування в сина хвороби, що має тривалий характер, погіршення стану його здоров`я. Крім цього, послався на те, що він не має матеріальної можливості виплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі від встановленого попереднім рішенням суду виходячи з того, що на даний час він працює водієм транспортного засобу у ПП « ОСОБА_4 » та його місячний дохід становить в середньому 6700,00 грн. Також вказав, що 20.01.2022р. він одружився на ОСОБА_5 та в липні 2022 року у нього народилася ще одна дитина. В його нової дружини є донька від першого шлюбу, яку він має намір усиновити і у зв`язку з цим готує відповідні документи для подальшого звернення до суду. Відтак, на його утриманні зараз перебуває дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та двоє малолітніх дітей. В зв`язку з цим, розміру заробітної плати відповідача недостатньо для збільшення розміру аліментів на утримання сина, оскільки в такому разі він не матиме змоги утримувати інших членів його сім`ї. Також зауважив, що визначений судовим рішенням розмір аліментів не є нижчим мінімального рекомендованого розміру аліментів визначеного ч.2 ст. 182 СК України.

В судове засідання позивач не з`явилася, її представник ОСОБА_6 21.11.2023р. подав до суду письмове клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності його та позивачки ОСОБА_1 . Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. 21.11.2023р. подав до суду письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі та просив відмовити в їхньому задоволенні з підстав, вказаних ним у відзиві. Справу просив розглянути за його відсутності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2016 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 являються батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05.09.2018р. шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.12.2018р. з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на користь матері ОСОБА_1 . Стягнення аліментів розпочати з 23 жовтня 2018 року, тобто з часу звернення до суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У відповідності до ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А це випадки щодо дискримінації, трудових правовідносин та порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» (у цьому випадку обов`язок доказування покладається на відповідача). Тобто, практично у всіх справах, саме на сторони, особливо на позивача лягає обов`язок довести ті обставини на які він посилається. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».

Відповідачем до відзиву було долучено свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що 20.01.2022р. Коломийським відділом ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , актовий запис № 41.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 являються батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З довідки про доходи слідує, що загальна сума доходу відповідача за період з 01 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року без урахування аліментів становить 32964,00 грн., що в середньомісячному розмірі становить близько 5500,00 грн.

Таким чином, представлені відповідачем докази підтверджують зміну його сімейного стану, оскільки ОСОБА_2 одружився та на його утриманні з`явилася ще одна дитина. Крім цього, доходи відповідача не є високими та не дозволяють йому сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж було визначено рішенням суду від 04.12.2018р.

В свою чергу позивачем в даній справі не було надано доказів того, що її матеріальний та сімейний стан, а також стан здоров`я змінився в сторону погіршення. Не було доведено позивачем і значного покращення майнового стану відповідача, що давало б їй підстави для ініціювання питання про збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхнього спільного сина. Крім цього, будь-яких доводів та мотивів, які б вказували на необхідність збільшення розміру аліментів з 1500,00 грн. до 5000,00 грн. в позовній заяві не наведено та матеріалами справи не підтверджено.

Посилання позивача на те, що збільшення витрат на утримання сина відбувається у зв`язку з його зростанням, вступом до школи, придбанням йому одягу, продуктів харчування та інших необхідних речей, тобто загальним здороженням рівня життя та інфляційними процесами не може бути підставою для зміни розміру аліментів, відповідно до ст.. 192 СК України, оскільки вказаною нормою визначені інші конкретні підстави, наявність яких в даній справі не вбачається. Крім цього, сума стягнених з ОСОБА_2 аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Також суд бере до уваги, що розмір стягуваних з відповідача аліментів не є меншим мінімального гарантованого розміру, який передбачений ст. 182 СК України та становить 50% прожитковому мінімуму, оскільки згідно ст.. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833,00 гривні.

З приводу доводів ОСОБА_1 про те, що дитина хворіє та потребує постійного медичного обстеження та лікування, що передбачає додаткові витрати, суд виходить з наступного.

Так, позивачем було надано бланк замовлення в медичну лабораторію «Ескулаб», згідно якого ОСОБА_3 28.08.2023р. було проведено комплекс медичних досліджень на суму 5695,00 грн.

Також до матеріалів справи було долучено ехокардіографічне обстеження серця ОСОБА_3 від 31.08.2023р. з якого слідують такі заключення: ОСОБА_8 , Систолічна функція міокарду добра, камери серця не розширені, даних про легеневу гіпертензію не виявлено. Рекомендовано контроль ЕХОКС в динаміці.

Згідно консультативного висновку отоларинголога від 24.08.2023р., ОСОБА_3 діагностовано викривлення носової перетинки вліво. Вазомоторний риніт. Алергічний риніт? Гіпертрофія носоглоткового мигдалика і п/мигдаликів 2 ст.

Крім цього, позивач подала результати дослідження крові та алергічних реакцій у дитини на різні алергени та патогени .

Згідно консультативного висновку дитячого алерголога від 26.09.2023р., ОСОБА_3 діагностовано бронхіальна астма змішаного ґенезу, переситуюча, легкий перебіг. Алергічний риніт. Тикозна хвороба. Рекурентні ГРЗ 4 клас сенсибілізації до мажорних алергенів кліщів дом пороху, 2 клас до пектатліази криптомерії, кипарису, 1 клас білків зберігання горіхів, зерна пшона, жита, гречки, кунжуту, насіння гарбуза.

В постанові від 23.11.2022р. по справі № 128/2206/21 Верховний Суд вказав, що стан здоров`я дитини (пункт 1 частини першої статті 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів.

Верховний Суд, враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», надаючи відповідь на основне правове питання у розглядуваній справі, дійшов висновку, що погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини.

В даній справі обставин того, що погіршення стану здоров`я малолітнього ОСОБА_3 після стягнення аліментів не носить короткострокового характеру, а є стійким розладом функцій організму, який призводить до обмеження життєдіяльності дитини, не встановлено, що унеможливлює застосування даних обставин для зміни розміру аліментів, стягуваних з відповідача в сторону збільшення.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), відповідно до ст. 185 СК України.

Таким чином, суд знаходить вимоги позивача необґрунтованими, а тому відмовляє в задоволенні позову.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

При такому вирішенні справи, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2023 року.

Суддя Третьякова І. В.