єдиний унікальний номер справи 531/1317/22
номер провадження 2/531/29/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою у якій просить припинити право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати право приватної власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ; припинити право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 ; визнати право приватної власності за ОСОБА_2 , на квартиру АДРЕСА_2 .

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що рішенням Карлівського районного суду від 01.06.2022 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності та вирішено: здійснити поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме будинку АДРЕСА_3 ; виділити ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 . Після набрання даного рішення законної сили, позивачка звернулася до державного реєстратора Мартинівської сільської ради, але у реєстрації квартири їй було відмовлено, оскільки у рішенні не було зазначено про необхідність визнати право приватної власності за нею на квартиру АДРЕСА_4 . Враховуючи зазначене, позивачка була змушена звертатися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка підримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що про рішення про дозвіл на об`єднання квартир було відомо зі слів колишнього власника. Кожна з квартир є автономною, квартира АДРЕСА_5 може опалюватися окремо, оскільки там є окремий прилад обліку газу. Доступу до квартир позивачка не має, оскільки відповідач забрав ключі та змінив замки.

Відповідач позов не визнав у повному обсязі. Пояснив, що коли купляли квартири, то вони вже були об`єднані, там зареєстровані позивач, відповідач та дитина. Всі комунікації заведені через квартиру АДРЕСА_4 , вразі відокремлення, у квартирі АДРЕСА_5 будуть відсутні комунікації, а отже і відсутні умови для проживання, розділити квартири неможливо. Зазначив, що не перешкоджає позивачу у користуванні та проживанні.

Представник відповідача підтримав позицію відповідача, просив відмовити у задоволенні позову до вирішення питання щодо соціально-побутових умов у квартирі АДРЕСА_5 .

Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 30.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан Т.В., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 30,2 кв.м, вартістю 15300 грн. (а.с.10).

Згідно договору купівлі продажу квартири від 30.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан Т.В., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 34,0 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м, вартістю 9700 грн. (а.с.9).

Рішенням Карлівського районного суду від 01.06.2022 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності та вирішено: здійснити поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме будинку АДРЕСА_3 ; виділити ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 . Дане рішення набрало законної сили 04.07.2022 (а.с.8)

Представником відповідача було надано Акт обстеження побутових умов проживання гр. ОСОБА_2 (а.с.37), у якому зазначено, що квартира АДРЕСА_4 межує з квартирою АДРЕСА_5 і має спільний вхід. Опалення, водопостачання, газовідведення та всі відповідні лічильники знаходяться у квартирі АДРЕСА_4 . Опалення і електропостачання в кв. АДРЕСА_6 .

Позивачкою надано рішення ВК Халтурінської сільради від 27.11.2012 №38 про надання дозволу на об`єднання двох житлових квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 .

Згідно письмових пояснень попереднього власника, після отримання вищевказаного дозволу на об`єднання, було прорубано двері і стало дві великі кімнати. У одну єдину квартиру не переоформлювали.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Згідно статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. (частина перша статті 65 СК України)

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова № 11), поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК тастаттею 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки припиненням права спільної сумісної власності та визнанням права власності за сторонами по справі на спірні квартири будуть реалізовані відповідні права співвласників.

З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 316,317,319,328,368,372 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 15, 16, 76,141,200, 206, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати право приватної власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на квартиру АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 .

Визнати право приватної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 05.01.2023.

Суддя