Справа № 352/1861/23
Провадження № 22-ц/4808/1447/23
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду від 16 жовтня 2023 року, у складі судді Олійника М.Ю., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 15 грудня 2009 року вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому в них народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тисменицького районного суду від 17 травня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, сина ОСОБА_5 залишено проживати з матір`ю.

Зазначала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка перебуває на повному її утриманні, на утримання дитини, враховуючи стан його здоров`я та забезпечення потреб щодо дистанційного навчання, витрачає приблизно 16000 18000 грн, тому просила стягнути з відповідача аліменти в розмір 6000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тисменицького районного суду від 16 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 серпня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що з урахуванням встановлених по справі обставин, відсутності будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я чи наявність інших утриманців, позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, стягнення з відповідача аліментів в розмірі 4000 грн на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги що фінансово-матеріальні умови ОСОБА_1 на даний час є затрудненими, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07.09.2023, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2023, копією кредитного договору з додатками від 25.01.2021 і довідкою від 11.09.2023.

Протягом четвертого кварталу 2022 року та першого півріччя 2023 року відповідач не працював у зв`язку з відсутністю роботи та запровадженням державою обмежень пов`язаних із військовим станом у країні.

ОСОБА_1 не займався та не займається підприємницькою діяльністю, тому протягом 2022-2023 років не мав жодних доходів, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07.09.2023 №0913-23-02179.

Відповідач не має на рахунках в банках коштів, а має тільки боргові зобов`язання по укладеному з АТ «Альфа-Банк» 25.01.2021 кредитному договору №501291475 у розмірі 118048,81 грн, що підтверджується довідкою АТ «Сенс-Банк» від 11.09.2023.

У власності відповідача немає транспортних засобів та будь-якого нерухомого майна, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2023 за №345698468.

Крім того, посилання в позовній заяві про те, що позивачкою понесені витрати пов`язані із консультацією сина в приватних клініках не є виправданими витратами у зв`язку з тим, що такі консультації надаються профільними лікарями в комунальних медичних закладах, які оплачуються з державного бюджету через Національну службу здоров`я України.

Доказів того, що отримані сином послуги не могли надаватися в комунальних медзакладах, а тільки в приватних, позивачка суду не надала.

Просить скасувати рішення суду, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 .

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалася.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстровано 15 грудня 2009 року виконкомом Слобідської сільської ради Тисменицького району, а/з № 10.

За час перебування в шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09 лютого 2010 року (а.с.7)

Рішенням Тисменицького районного суду від 17 травня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

На даний час неповнолітній син проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2 833 гривень.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги заперечуючи спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, апелянт вказав, що протягом четвертого кварталу 2022 року та першого півріччя 2023 року не працював у зв`язку з відсутністю роботи та запровадженням державою обмежень пов`язаних з військовим станом, на даний час не займається підприємницькою діяльністю, відсутні кошти на рахунках в банках, а також не володіє транспортними засобами.

Крім того, у відповідача наявне боргове зобов`язання в АТ «Альфа-Банк» у розмірі 118048,81 грн. з посиланням про відсутність доходів.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що відповідач за станом здоров`я неспроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно у визначеному судом розмірі з об`єктивних причин, а саме не надано доказів щодо витрат на його лікування, щодо неможливості працевлаштування чи обмеження у пошуку роботи, враховуючи стан здоров`я, щодо звернення до відповідного державного органу з метою пошуку роботи.

Докази про перебування інших осіб на його утриманні також апелянтом не надано.

Окрім того, наявність у відповідача боргових зобов`язань по кредиту не звільняє його від обов`язку утримувати свою дитину.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи, в межах заявлених ОСОБА_3 позовних вимог та вимог закону, обґрунтовано визначив розмір аліментів на дитину в розмірі 4 000 грн щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання апелянта на те, що суд не дав належної оцінки тому, що понесені позивачкою витрати пов`язані із консультацією сина в приватних клініках не є виправданими витратами у зв`язку з тим, що такі консультації надаються профільними лікарями в комунальних медичних закладах не заслуговують на увагу, оскільки при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина суд обґрунтовано взяв до уваги стан здоров`я дитини, однак позовні вимоги задовольнив частково, стягнувши аліменти у розмірі 4000 грн, а не в розмірі 6000 грн як просила позивачка.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків місцевого суду та не містять підстав для зміни чи скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 16 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин