ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року

м. Черкаси

Справа № 706/431/22
Провадження № 22-ц/821/1739/23
категорія: 311020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря - Винник І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати за виконання роботи по суміщенню посад, у складі: головуючого судді Олійника М. Ф.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що при спілкуванні з колегами по депо з різних регіонів та залізниць він випадково дізнався, що за період з 11.01.2010 до теперішнього часу йому не сплачували заробітну плату майстра електроапаратного цеху.

Зазначає, що наказом начальника депо від 11.01.2010 № 56-ОС він був переведений на посаду майстра депо дільниці 1 групи електроапаратного цеху підрозділ 7, виробничі дільниці з тарифною ставкою 2399. Цим же наказом він призначений майстром депо дільниці 1 групи цеху з ремонту КВП та АЛСН з тарифною ставкою 2399.

Даний наказ чинний станом на сьогодні, оскільки наказу про скорочення чи реорганізацію цеху чи звільнення його з посади майстра електроапаратного цеху не було і йому про даний факт нічого не відомо.

Заяву про звільнення його за власним бажанням з посади майстра електроапаратного цеху він не надавав, тому і не міг бути звільнений із зазначеної посади.

Вказує, що нарахування невиплаченої заробітної плати з 11.01.2010 він проводить відповідно до законодавства та діючого на сьогоднішній день посадового окладу, який складає 9889 грн.

За його згодою з ним було укладено за одним трудовим договором на одному підприємстві у межах встановленої тривалості робочого дня договір про суміщення посад та професій з оплатою з повним посадовим окладом на постійній основі (ст. 105 КЗпП України).

Відповідно до посадової інструкції майстра дільниці 1-ї групи цеху з ремонту КВП та АЛСН, затвердженої начальником моторвагонного депо від 11.01.2010, майстер цеху відповідно до обов`язків забезпечує виконання планових завдань, виконання технологічного процесу, втілення наукової організації праці та інші обов`язки та завдання відповідно до інструкції. Аналогічні обов`язки він виконує по організації роботи електроапаратного цеху.

Підтвердженням того, що крім цеху по ремонту КВП та АЛСН він постійно організовував роботу електроапаратного цеху, є наказ начальника депо від 01.09.2019 № РПЧ - 01/444 про розбір випадку виходу з ладу двигуна 12 VFТ на дизель-поїзді № Д1 562-1, яким його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Крім цього, без наказу та внесення змін в посадові обов`язки, він організовує роботу електроапаратного цеху з 11.01.2010, підтвердженням цього є акт комісійної перевірки щодо експлуатації акумуляторних батарей від 02.06.2016, відповідно до якого за виявленні недоліки по ремонту та експлуатації акумуляторних батарей в цехах ТО-3, ПР-1, автотранспорту його позбавлено 50 % преміальної доплати за червень 2016.

Тобто, з 11.01.2010 він фактично є майстром двох цехів (електроапаратного та з ремонту КВП та АЛСН) відповідно до наказу, а додатково в акамуляторному, без відповідного наказу та повноважень.

Відповідно до «Рекомендованих типових штатів структурних підрозділів залізниці» створюється цех та призначається майстер незалежно від кількісті працюючих в цеху ремонту КВП та АЛСН, тобто керівництво депо уклало трудовий договір з ним на дві посади, а оплату проводить за посаду майстра цеху по ремонту КВП та АЛСН.

Зазначає, що згідно з п. 1.7 посадової інструкції реєстраційний № РПЧПІ - № 37 від 22.04.2021 структура (в частині вертикалі майстра) йому як майстру цеху по ремонту КВП та АЛСН підпорядковані окремо цехи: електроапаратний (слюсарі-електрики), цех з ремонту КВП та АЛСН (слюсарі з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики) та окремо акумуляторний цех (акумуляторник 4 розряду). Проте доплат чи оплату за суміщення посад, професій йому не проведено, приховано факт сумісництва та оплату за нього. Посадовий оклад не збільшила в розмірі 100% про що зазначено в Колективному договорі, зазначене підтверджено і в Законі про оплату праці за суміщення.

Відповідно до п. 4.7.5 положення про оплату праці працівників АТ «Українська залізниця», оплата праці сумісників здійснюється за фактичну виконану роботу з нарахуванням відповідних доплат, надбавок (крім надбавок за вислугу років), премій та інших заохочувальних виплат, передбачених цим Положенням. Основною умовою для прийняття на роботу за сумісництвом є наявність вакантної посади у штатному розписі (п. 4.7.2 положення).

Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 11.01.2010 по 24.05.2022 заробітна плата майстра з 2010 по 2022 роки = 12 років х 12 місяців + 4 місяці (2022 рік) = 148 місяців, що з розрахунку на місячний оклад майстра 9 889 грн, складає 1463572 грн та підлягає нарахуванню та виплаті.

Просив стягнути з Моторвагонного депо Христинівка Регіональної філії акціонерного товариства «Одеська залізниця» на його користь 1463572 грн заробітної плати за період з 11.01.2010 до теперішнього часу відповідно до законів України та галузевої угоди.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 30.09.2023 неналежного відповідача, замінено неналежного відповідача - виробничий підрозділ служби приміських пасажирських перевезень Регіональної філії АТ «Одеська залізниця» «Моторвагонне депо Христинівка» на належного - АТ «Українська залізниця».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 25 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що керівництвом Моторвагонного депо Христинівка наказ про виконання разом з основною роботою додаткових обов`язків за іншою професією (суміщення посад) не видавався, а отже окремої роботи, яка не входить до посадових обов`язків, позивачу не доручалось, відсутня вакансія суміщуваної посади у штатному розписі.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено виконання поряд із своєю основною роботою, зумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 25 вересня 2023 року, ОСОБА_1 , вважаючи, що рішення постановлено без урахування усіх дійсних обставин справи та наявних доказів, при неправильному застосуванні норм матеріального права, просив скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 серпня 2023 року та прийняти постанову, якою стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь 1463572 грн заробітної плати за період з 11.01.2010 до теперішнього часу відповідно до законів України та галузевої угоди.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення суду не були враховані усі надані сторонами докази, що вплинуло на неправильне встановлення обставин справи.

Зазначає, що керівництво депо навмисно провело всі дії, щоб приховати від нього факт суміщення посад як і скорочення посади майстра електроапаратного цеху. Дані обставини були зазначені ним у письмовій промові у судових дебатах, проте не враховані судом першої інстанції.

Вказує, що суд не взяв до уваги, що його було переведено на посаду майстра цеху з ремонту КВП та АЛСН 11.01.2010, в той час як посада майстра електроапаратного цеху була скорочена 01.12.2009, тобто він більше місяця працював на посаді, яку було скорочено, при цьому до його відому дана ситуація не доводилась.

Вважає, що суд першої інстанції помилково не визнав наказ № 56-ОС від 11.01.2010, як наказ про переведення його на дві посади - майстром цеху з ремонту контрольно-вимірювальних приладів (КВП) та автоматичної локомотивної сигналізації (АЛСН), та майстра електроапаратного цеху.

18.10.2023 від АТ «Укрзалізниця» направило засобами поштового зв`язку відзив на апеляційну скаргу, в якому просило суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25.08.2023 без змін.

Вважає, що оскаржуване рішення є обґрунтованим та таким, що відповідає законодавству.

Зазначає, що відповідачем не видавалися накази по підприємству, якими було б доручено позивачу виконання роботи поряд із своєю основною роботою, зумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою).

Не погоджується із твердженням позивача щодо приховування суміщення посад, оскільки позивачу доведено його посадові обов`язки та завдання, про що свідчать його підписи в посадових інструкціях, оцінка яким надана судом.

Звертає увагу, що позивача не звільняли з роботи у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників враховуючи те, що такі заходи організаційного характеру не проводились. Позивача було переведено на іншу роботу за його особистою згодою на підставі поданої ним заяви.

Вказує, що під час розгляду справи всі наявні в ній докази були досліджені судом, кожному доказу була надана правова оцінка.

Вважає, що вимога позивача щодо виплати йому заробітної плати за суміщення професій (посад) у розмірі 1463572 грн не відповідає трудовому законодавству, Колективному договору та не має правових підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно з копією трудової книжки та копією наказу № 51-ОС від 02.01.2008, ОСОБА_1 в порядку переведення з Локомотивного депо Христинівка позивача прийнято на роботу до відокремленого структурного підрозділу «Моторвагонне депо Христинівка» Одеської залізниці на посаду майстра дільниці 1 групи (електроапаратного цеху) на підставі його особистої заяви (т.1 а.с. 8-9, 42).

На підставі особистої заяви позивача від 11.01.2010, наказом від 11.01.2010 № 56-ОС «Про переведення на іншу роботу» ОСОБА_1 переведено з посади майстра депо дільниці 1 групи (електроапаратного цеху) на посаду майстра депо дільниці 1 групи (цеху з ремонту КВП та АЛСН) (т.1 а.с. 10, 65-66).

На посаді майстра депо дільниці 1 групи (цеху з ремонту КВП та АЛСН) позивач працює до цього часу. Посадові обов`язки позивача визначені посадовими інструкціями, затвердженими начальником Моторвагонного депо Христинівка 11.01.2010 та 22.04.2021 № РПЧПІ № 47 (т.1 а.с. 11-13, 19-27, 67-75).

Відповідно до п. 2.1 Посадової інструкції, затвердженої начальником Моторвагонного депо Христинівка 11.01.2010, забезпечує виконання цехом з ремонту КВП та АЛСН планових завдань по об`єму виробництва продукції і виконання технологічного процесу депо. До цих процесів відноситься контроль за проведенням ремонту моторвагонного рухомого кладу. Пунктом 4.1 Посадової інструкції встановлена відповідальність за несвоєчасне і неякісне виконання посадових обов`язків.

Згідно з п. 2.1 Посадової інструкції, затвердженої начальником Моторвагонного депо Христинівка 22.04.2021 № РПЧПІ - № 47, майстру цеху з ремонту КВП та АЛСН підпорядковані: слюсар електрик з ремонту електроустаткування 6, 5, 4, 3 розряду, слюсар з ремонту контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 5, 6 розряду, акамуляторник 4 розряду.

Відповідно до розділу 4 Посадової інструкції від 22.04.2021, основною матою діяльності майстра є організація якісного виконання ремонту та технічного обслуговування електроапаратів та електричних машин, контрольно-вимірювальних приладів та автоматики та забезпечення безпеки виробничих процесів.

Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника виробничого підрозділу служби приміських пасажирських перевезень «Моторвагонне депо Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі, укладеному між адміністрацією та профспілковим комітетом Моторвагонного депо Христинівка Одеської залізниці на 2011 2015 роки (надалі - колективний договір), який пролонговано сторонами колективного договору до кінця 2023 (т.1 а.с. 11-46).

Згідно з п. 4.9 колективного договору, розмір доплат та надбавок до тарифних ставок (посадових окладів) працівників структурних підрозділів залізниці встановлюється згідно з додатком № 6 (т. 2 а. с. 22).

Відповідно до переліку доплат та надбавок до тарифних ставок та посадових окладів, зазначених у додатку № 6 до колективного договору, передбачена доплата за суміщення професій (посад), розмір якої не обмежується максимальним розміром, а визначається наявністю економії по тарифним ставкам та окладам посади, що суміщається (т. 2 а. с. 39-41).

Згідно штатного розпису Моторвагонного депо Христинівка з 01.07.2008, у складі депо рахувався електроапаратний цех зі штатом згідно розділу 24 штатного розпису. Посада майстра депо дільниці 1 групи (електроапаратного цеху) зазначена у розділі 8 виробничої дільниці, порядковий № 29 (т.1 а.с. 48-56).

Відповідно до штатного розпису Моторвагонного депо Христинівка з 01.12.2009, посада ОСОБА_1 , майстер дільниці 1 групи (цеху з ремонту КВП та АЛСН) міститься в розділі 21 порядковий номер 100 штатного розпису, з посадовими обов`язками згідно посадової інструкції, затвердженої начальником Моторвагонного депо Христинівка 11.01.2010. У складі цеху з ремонту КВП та АЛСН рахуються, зокрема, спеціалісти, які за своєю діяльністю забезпечують виконання відповідних робіт з обслуговування акамуляторних батарей, а саме акамуляторник ІV розряду (розділ 21, порядковий номер 107) (т.1 а.с. 57-64).

Згідно штатного розпису Моторвагонного депо Христинівка з 01.12.2021, посада ОСОБА_1 , майстер моторвагонного депо дільниці 1 групи (цеху з ремонту КВП та АЛСН) міститься в розділі 11 порядковий номер 95 штатного розпису (т.1 а.с. 83-91).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Вирішуючи питання про відкладення розгляду справи за заявою АТ «Українська залізниця», апеляційний суд вважає таку заяву необґрунтованою, оскільки до заяви не додано будь-яких доказів на підтвердження поважності неможливості бути присутнім представника в судовому засіданні апеляційного суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що причини, наведені в заяві відповідача про відкладення розгляду справи, є неповажними.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача та його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, заслухавши доводи скаржника ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ч. 1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Конституцією України (ч. 3 ст. 43) встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30.06.1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У рішенні від 15.10.2013, №8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена ст. 2 ЗУ «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Суміщення професій (посад) передбачає виконання працівником водночас з основною роботою, передбаченою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) і виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи допускається на одному й тому ж підприємстві, в установі, організації за згодою працівника протягом установленої законодавством тривалості робочого дня (робочої зміни), це економічно доцільно та не веде до погіршення якості продукції, виконання робіт, обслуговування населення.

Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 у справі № 804/3583/17 зробив такі висновки: суміщення професій (посад) розцінюється як виконання працівником на тому ж підприємстві поряд із основною роботою, встановленою його трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою). Водночас, слід зауважити, що суміщення професій (посад) має такі особливості: робота за другою посадою не відображається в табелі обліку використання робочого часу; друга посада залишається вакантною; для допущення працівника до роботи за суміщенням посад, за загальним правилом, достатньо подання заяви працівником та видачі керівником наказу про суміщення; окремий трудовий договір не укладається, запис у трудову книжку про суміщення не вноситься; порядок оплати праці встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у наказі про суміщення; оплата роботи за другою посадою на законодавчому рівні класифікується як надбавка до заробітної плати.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2020 зробив висновок, що правова конструкція суміщення професій (посад) виходить з того, що вакантна посада чи робоче місце за відповідною професією є в штатному розписі, але не заповнене, тобто залишається вільним (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 61-3896св23 ).

В Інструкції від 14.05.1982 №53-ВЛ, (далі - Інструкція №53), щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 року, № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» передбачено порядок та умови суміщення професій (посад), розширення зон обслуговування або збільшення обсягів виконуваних робіт, виконання поряд зі своєю основною роботою обов`язків тимчасово відсутніх працівників.

Під виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи слід розуміти заміну працівника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відпусткою, відрядженням та з інших причин, коли відповідно з чинним законодавством за ним зберігається робоче місце (посада) (пункт 1 Інструкції № 53).

За виконання обов`язків працівнику провадиться доплата. Її розмір установлюється на умовах, передбачених колективним договором. Розмір доплати залежить від складності, характеру, обсягу виконуваних робіт, ступеня використання робочого часу, який визначає керівник підприємства в наказі про покладення на працівника обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Тобто, працівник отримує заробітну плату у вигляді окладу (тарифної ставки) за посадою, яку обіймає, та доплату - за наказом про виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що у тому разі, коли умови про розміри доплат за виконання працівником поряд з основною роботою додаткової роботи за іншою професією чи посадою (суміщення професій, посад) або обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи не були визначені відповідно до ст. 105 КЗпП України у колективному договорі чи погоджені інакше за відсутності останнього, розмір доплати за таку роботу, виконану за розпорядженням власника або з його відома, визначається судом з урахуванням її складності, характеру, обсягу, а також ступеня використання робочого часу та тарифної ставки працівника.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що у період часу з 11.01.2010 по даний час він виконував роботу за суміщенням посад, а саме майстром двох цехів (електроапаратного та з ремонту КВП та АЛСН) відповідно до наказу, а додатково в акамуляторному, без відповідного наказу та повноважень.

Будь-яка додаткова робота в тому числі виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, суміщення посади (професії), чи то інше збільшення навантаження на працівника має бути належним чином оформлена та передбачає додаткову оплату визначену у колективному договорі чи положенні про оплату праці.

Разом з тим, позивач в позовній заяві не навів обґрунтування того, яка додаткова робота та на підставі яких розпорядчих документів ним виконувалась.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 прийнято на роботу до відокремленого структурного підрозділу «Моторвагонне депо Христинівка» Одеської залізниці на посаду майстра дільниці 1 групи (електроапаратного цеху) в порядку переведення з Локомотивного депо Христинівка, на підставі його особистої заяви, що підтверджується наказом від 02.01.2008 р. № 51-ОС.

В подальшому, на підставі особистої заяви позивача від 11.01.2010, наказом від 11.01.2010 № 56-ОС «Про переведення на іншу роботу» ОСОБА_1 переведено з посади майстра депо дільниці 1 групи (електроапаратного цеху) на посаду майстра депо дільниці 1 групи (цеху з ремонту КВП та АЛСН). На посаді майстра депо дільниці 1 групи (цеху з ремонту КВП та АЛСН) позивач працює до цього часу.

Колегія суддів, дослідивши штатні розписи Моторвагонного депо Христинівка з 01.07.2008, з 01.12.2009, з 01.12.2021, посадову інструкцію ОСОБА_1 , затверджену 11.01.2010, посадову інструкцію реєстраційний № РПЧПІ - № 47, затверджену 22.04.2021, положення про оплату праці працівників АТ «Українська залізниця» від 2021, колективний договір між адміністрацією і профспілковим комітетом Моторвагонного депо Христинівка на 2011-2015, постанови про продовження дії колективного договору на черговий рік, інші письмові докази, зазначає, що ОСОБА_1 обіймав з 11.01.2010 посаду майстра депо дільниці 1 групи (цеху з ремонту КВП та АЛСН), 15.06.2020 переведений майстром моторвагонного депо дільниці І групи цеху ремонту КВП та АЛСН.

Тобто, відповідно до штатних розписів цех з ремонту КВП та АЛСН є єдиним, містить посаду 1 майстра та відповідно оплачується одним посадовим окладом, а посада майстра дільниці 1 групи (електроапаратного цеху) відсутня.

Доводи скаржника, що крім цеху по ремонту КВП та АЛСН, ним постійно організовувалась робота електроапаратного цеху не заслуговують на увагу, оскільки вказаний цех відсутній в штатних розписах з 01.12.2009 та з 01.12.2021.

Відповідно до п. 2.1 Посадової інструкції, затвердженої начальником Моторвагонного депо Христинівка 11.01.2010, майстер депо 1 групи забезпечує виконання цехом з ремонту КВП та АЛСН планових завдань по об`єму виробництва продукції і виконання технологічного процесу депо. До цих процесів відноситься контроль за проведенням ремонту моторвагонного рухомого кладу. Пунктом 4.1 Посадової інструкції встановлена відповідальність за несвоєчасне і неякісне виконання посадових обов`язків.

Згідно з п. 2.1 Посадової інструкції, затвердженої начальником Моторвагонного депо Христинівка 22.04.2021 № РПЧПІ - № 47, майстру цеху з ремонту КВП та АЛСН підпорядковані: слюсар електрик з ремонту електроустаткування 6, 5, 4, 3 розряду, слюсар з ремонту контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 5, 6 розряду, акамуляторник 4 розряду.

Відповідно до розділу 4 Посадової інструкції від 22.04.2021, основною матою діяльності майстра є організація якісного виконання ремонту та технічного обслуговування електроапаратів та електричних машин, контрольно-вимірювальних приладів та автоматики та забезпечення безпеки виробничих процесів.

Отже, займана ОСОБА_1 посада майстер депо дільниці 1 групи забезпечує виконання цехом з ремонту КВП та АЛСН покладених на нього завдань, який організовує якісне виконання ремонту та технічного обслуговування підпорядкованими працівниками.

Посилання ОСОБА_1 на акт комісійної перевірки щодо експлуатації акумуляторних батарей в депо від 02.06.2016, наказ від 20.07.2016 «Про позбавлення премії» № РПЧ-01/847, наказ від 01.09.2019 р. № РПЧ-01/144 розбору випадку виходу з ладу двигуна 12 VFE № 524308 дизель - поїзда Д1 562-1, не вказують на те, що позивач виконував будь-яку додаткову роботу, яка не визначена його посадовою інструкцією.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що керівництвом Моторвагонного депо Христинівка наказ про виконання разом з основною роботою додаткових обов`язків за іншою професією (суміщення посад) не видавався, а отже окремої роботи, яка не входить до посадових обов`язків, позивачу не доручалось.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення даного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку з чим рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков