Справа № 700/1050/23
Провадження № 2/700/330/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Пічкура С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №700/1050/23, провадження №2/700/330/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

установив:

До Лисянського районного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. Вона є спадкоємцям ОСОБА_2 за законом та прийняла спадщину. 14.10.2023 року отримала свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1133 га кадастровий номер :01:003:0614. Постановою державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 14.10.2023 №1616/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на даний будинок. За таких обставин вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

У судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду із заявою в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, направили суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач є спадкоємцями за законом та звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 14.10.2023 року отримала свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1133 га кадастровий номер :01:003:0614. 14.10.2023 року отримала відмову у видачі свідоцтва на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1616/02-31 від 14.10.2023).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтями 1218, 1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки спадкоємець отримала свідоцтво про право на спадщину на землеьну ділянку під будинком, а сам житловий будинок введений в експлуатацію згідно акта від 09 лютого 1996 року, проте не проведено його державну реєстрацію, що не позбавляє спадкомця права на спадщину.

За таких обставин необхідно визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 5, 12, 13, 71, 74, 81, 142, 200, 211, 258, 259, 263, 265, 273, ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур