Справа № 462/1855/23 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 22-ц/811/2659/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Джох Романом Васильовичем, на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2023 року в справі за позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про відшкодування збитків за договором,

В С Т А Н О В И В:

в березні 2023 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ФОП ОСОБА_1 , в якому просив стягнути із останнього на користь позивача збитки за договором про розробку маркетплейсу у розмірі 98 500 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказував, що 25 травня 2022 року між позивачем та відповідачем за допомогою засобів інтернет - зв`язку (месенджер Telegram, Viber) було укладено договір про розробку маркетплейсу, погоджено умови договору: предмет договору сайт tortmasters.com спеціалізований кондитерський маркетплейс в Україні; ціну договору 2 900 доларів США; строк 1,5 місяці, який потім продовжувався з ініціативи відповідача. Сторонами шляхом електронного листування було також узгоджено умови, яким повинен відповідати маркетплейс. На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу 49 300 грн., 20 000 грн., 10 000 грн., 10000 грн., та 9 213 грн. Вважає, що станом на день подання позову платформа https://www.tortmasters.com/ є неготовою для використання, не відповідає умовам договору, містить ряд істотних недоліків, що робить її непридатною для використання за цільовим призначенням. Сайт до роботи не готовий та непротестований, перфоманс неприйнятий, акту прийому-передачі виконаної роботи виконавцем надано не було. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було скеровано претензію від 07 лютого 2023 року з вимогою повернення грошових коштів сплачених за маркетплейс та відмову від договору, відповіді на претензію не надходило. Додав, що внаслідок порушення підрядником строку закінчення робіт та якості проведених робіт, замовник втратив інтерес до їх кінцевого результату функціонуючого сайту, а тому ї їх проміжний результат у вигляді закінчених версткою шаблонів сам по собі не має споживчої цінності та значення для замовника, оскільки не може бути використаний ним інакше, ніж для цілей створення сайту, від чого позивач уже відмовився. Просив позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2023 року позовні вимоги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про відшкодування збитків за договором, задоволено.

Вирішено:

- стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 98 513 (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот тринадцять) гривень;

- стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

- стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 000 (двадцять тисяч) гривень витрат на професійну правову допомогу.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив ФОП ОСОБА_1 , скерувавши у вересні 2023 року апеляційну скаргу, така підписана адвокатом Джох Романом Васильовичем, в якій міститься прохання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На думку заявника, оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому таке підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не заперечує факту укладення з позивачем договору про розробку маркетплейсу та виконання такого, однак вважає, що позивач маніпулює у своїх твердженнях щодо умов такого договору. Так, даний договір за своїм змістом є договором підряду, законодавче регулювання якого здійснюється Главою 61 ЦК України. За домовленістю сторін ціна цього договору становила 2 900,00 доларів США (з фіксованим курсом - 34 грн за 1 долар США, що еквівалентно 98 600,00 гривень. Відповідач погоджується з тим, що попередньо погоджений строк договору становив 1, 5 місяці, однак позивач упустив той факт, що між сторонами існувала домовленість про те що: «за згодою сторін строк договору може продовжуватись», зазначена домовленість була погоджена сторонами, у зв`язку із розумінням складності кінцевого продукту, маркетплейсу, який створював відповідач. Так, позивач надав як доказ листування сторін з приводу виконання умов зазначеного договору. На думку заявника, зміст даного листування свідчить про те, що відповідач належно дотримувався домовленостей із позивачем щодо строку виконання договору, оскільки у випадку виникнення труднощів завжди попереджував про них позивача, та узгоджував з ним продовження строку виконання робіт. Також вважає, що твердження про продовження строку виконання договору за згодо сторін, підтверджується квитанціями про оплату від 16 серпня 2022 року на суму 20 000 грн, від 25 серпня 2022 року на суму 10 000 грн, від 11 листопада 2022 року на суму 10 000 грн., оскільки позивач частинами приймав виконану відповідачем роботу та оплачував її. Позивач сплатив завдаток за роботу у розмірі 49 300,00 грн., що підтверджується квитанцією про оплату від 25 травня 2022 року.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що позивач звернувся до суду із неналежним способом захисту, оскільки не мав права в односторонньому порядку відмовлятися від договору, а зобов`язаний був надати відповідачу строк для безоплатного усунення недоліків, або зменшити ціну договору пропорційно виявленим недолікам, або самому усунути зазначені недоліки та вимагати від відповідача покриття витрат здійснених на їх виправлення.

Звертає увагу й на те, що за весь період виконання договору відповідач отримав від позивача кошти в сумі 89 300,00 грн на виконання договору підряду. Ціна договору становила - 98 500,00 грн. Таким чином, позивач станом на 06 січня 2023 року заборгував перед відповідачем - 9 200 грн. Оскільки, позивач, різко і без будь - яких на це підстав 06 січня 2023 року повідомив відповідача про припинення договору, останній, через те, що із ним не було здійснено повного розрахунку за виконану роботу, здійснив та здійснює по цей час притримання.

Крім того, позивач посилається на підтвердженая своїх позовних вимог про істотні недоліки в роботі маркетплейсу виключно на Консультативний висновок спеціаліста ФОП ОСОБА_4 № 02/02/23 від 02 лютого 2023 року, проте, такий висновок не може розцінюватися судом як допустимий доказ в розумінні приписів статті 78 ЦПК України. На думку заявника, в даній справі єдиним можливим, достатнім, допустимим, достовірним та належним доказом наявності істотного недоліку, неможливості його усунення міг би бути лише висновок експерта, як самостійний засіб доказування, оскільки, такий здійснюється особою/установою, компетентність якої підтверджується в передбаченому законом порядку та з попередженням експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Також, в апеляційній скарзі, заявник звертає увагу на те, що домовленістю сторін було узгоджено те, що витрати по допоміжному програмному забезпеченню, тощо, несе позивач самостійно, і такі витрати не включаються в ціну договору та не можуть бути відшкодованими відповідачем у випадках припинення договору. Зазначене підтверджується листуванням сторін, яке надав позивач, де зазначається, що позивач попросив відповідача оплатити замість нього покупку зазначеного програмного забезпечення, оскільки йому самостійно не виходило цього зробити, натомість позивач зобов`язався відшкодувати відповідачу витрати на здійснення такої оплати. Сторони виконали свої зобов`язання, за цією домовленістю в повному обсязі, а тому зазначене зобов`язання не може бути предметом цього спору. Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про відсутність сайту. Так, суть відображення сайту в мережі Інтернет полягає в тому, що повинен бути хостинг, де зберігаються всі файли та домен. Основний сайт зберігається на хостингу. На даний час, сайт не відображається при пошуку в мережі Інтернет, оскільки позивач не здійснив оплату за користування доменом, тому і не мав доступу до такого.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн заявник зазначає, що такі є неспівмірними розміру наданої правової допомоги (лише підготовка позовної заяви та відповіді на відзив), а тому такий має бути зменшеним до реального розміру витрат в такій категорії справ (малозначна справа) та не повинен бути способом отримання додаткового грошового блага позивачем, таких висновків дійшов Верховний Суд у своїх правових позиціях.

В свою чергу, 24 жовтня 2023 року зареєстровано відзив представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Круць Володимира Мироновича на апеляційну скаргуФОП ОСОБА_1 . Такий мотивовано тим, що позивач довів невиконання відповідачем умов договору, доводи відповідача такого не спростовують, а відтак рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Джох Романом Васильовичем, залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2023 року - без змін.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами спору, 25 травня 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір про розробку маркетплейсу.

Сторонами погоджено строк виконання договору 1,5 місяці та ціну за виконання договору - 2 900 доларів США по курсу 34 грн за 1 долар США, що еквівалентно 98 000 гривень.

Виходячи із копій квитанцій, пояснень сторін у долучених ними заявах, ОСОБА_2 , на виконання умов договору, сплатив на рахунок одержувача ФОП ОСОБА_1 25 травня 2022 року - 49 300 грн, 16 серпня 2022 року 20 000 грн, 25 жовтня 2022 року 10 000 грн, 11 листопада 2022 року 10 000 грн (а.с.80-84).

Також ОСОБА_2 , про що вказують сторони, 09 грудня 2022 року сплатив 9213 грн за програмне забезпечення, необхідне для функціонування маркетплейсу (а.с.85).

На підтвердження своїх доводів, ОСОБА_2 долучив до позову перелік вимог, яким повинна була відповідати платформа (а.с.77-79), а також матеріали електронного листування між позивачем та відповідачем та між дружиною позивача ОСОБА_5 і відповідачем щодо вимог до маркетплейсу, його структури, узгодження основних моментів (а.с.6-75).

Відповідно до консультативного висновку ФОП ОСОБА_4 № 02/02/23 від 02 лютого 2023 року, наданого на заяву від 27 січня 2023 року, розроблена ФОП ОСОБА_1 платформа https://www.tortmasters.com/ не відповідає технічним вимогам, що ставляться до такого типу робіт, умовам договору погоджених між ним та ОСОБА_2 . Платформа «Тортмастерс» не готова до використання за її цільовим призначенням, вартість та терміни усунення недоліків виконаної роботи перевищуватимуть вже понесені витрати (а.с.95-99).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК).

Згідно з частиною першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно приписів статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина друга статті 638 ЦК України).

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина перша цієї статті). Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина друга цієї статті).

Згідно із частиною першою статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

У статті 530 ЦК передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до частин другої, третьої статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Відповідно до частин першої, другої статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною другою статті 849 ЦУ України прямо передбачено такий спосіб захисту прав та інтересів замовника, як стягнення завданих порушенням зобов`язання збитків, якщо замовник відмовився в односторонньому порядку від договору і така відмова спричинена протиправними діями підрядника.

Положеннями частини першої, третьої статті 858 ЦК України передбачено, що якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з частиною третьою статті 651 ЦК у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У статті 653 ЦК визначені правові наслідки розірвання договору: зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Cаме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такої протиправної поведінки. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи №916/477/18.

Судами обох інстанцій при розгляді даної справи встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір на виготовлення маркетплейсу. Виходячи із змісту листування між позивачем, його дружиною та відповідачем, останній попередив замовників про можливість виконання ним роботи у двомісячний термін, згодом вони домовились про строк три місяці, та в подальшому пів року (а.с.60). Строк виконання зобов`язання неодноразово відкладався та весь цей час сторони обговорювали робочі питання щодо виготовлення маркетплейсу, користування ним, наповнення сайтів товаром.

Замовники неодноразово вказували ОСОБА_1 на недоліки замовлення, зазначали, що такі недоліки є суттєвими та унеможливлюють користування сайтом, просили відповідача завершити роботу, встановлювали у зв`язку з цим строки виконання роботи, зокрема до 19 листопада та згодом до 04 січня (а.с.19, 28, 59). У встановлені строки відповідачем свої зобов`язання за Договором не виконано, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості використовувати замовлений товар у своїх потребах.

Відповідно до консультативного висновку, платформа https://www.tortmasters.com/ не відповідає технічним вимогам, що ставляться до такого типу робіт, умовам договору погоджених між ним та ОСОБА_2 . Платформа «Тортмастерс» не готова до використання за її цільовим призначенням, вартість та терміни усунення недоліків виконаної роботи перевищуватимуть вже понесені витрати.

З вищенаведеного убачається, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, позивачем згідно Договору здійснено оплату у розмірі 89 300 гривень, які ОСОБА_1 не повернуті, а відтак позовні вимоги позивача про стягнення на його користь 89 300 гривень є підставними та підлягають задоволенню.

Під відшкодуванням збитків у повному обсязі слід розуміти відшкодування потерпілому всієї вартості усіх видів збитків, передбачених законом та договором. Тобто, повинні відшкодовуватися у повному розмірі як реальні збитки, так і упущена вигода, передбачені частиною статті 22 ЦК України.

Програмне забезпечення (модуль) було придбане позивачем саме для функціонування маркетплейсу, що не заперечується стороною відповідача у відзиві на позов. Позивачем здійснено оплату в розмірі 9 213 грн, відтак така підлягає відшкодуванню відповідачем.

Таким чином, встановивши, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 98 513 гривень.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки спростовуються наданими позивачем доказами, які є в матеріалах справи та належним чином оцінені судом першої інстанції, а відтак такі не можуть спростувати правильних висновків суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неналежності як доказу Консультативного висновку спеціаліста ФОП ОСОБА_4 № 02/02/23 від 02 лютого 2023 року, який наданий позивачем, зокрема про те, що такий не може розцінюватися судом як допустимий доказ, а єдиним можливим, достатнім, допустимим, достовірним та належним доказом наявності істотного недоліку, неможливості його усунення може бути лише висновок експерта, як самостійний засіб доказування, оскільки, такий здійснюється особою/установою, компетентність якої підтверджується в передбаченому законом порядку та з попередженням експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, необхідно звернути увагу на те, що відповідач чи його представник на спростування цього висновку будь-яких доказів не подавали, не зверталися до суду із клопотанням про призначення судової експертизи у справі, а відтак з урахуванням принципу змагальності сторін не спростували зазначеного доказу. Тому колегія суддів такі доводи апеляційної скарги відхиляє.

Щодо доводів апеляційної скарги, що стосуються стягнення витрат на правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2023 року позовні вимоги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено, витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн визначені судом першої інстанції з врахуванням категорії справи, порядку її розгляду, доводів клопотання представника відповідача про зменшення суми витрат та висновків Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку про відхилення доводів апеляційної скарги і в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстави вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Джох Романом Васильовичем, на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич