ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/8164/21 Номер провадження 22-ц/814/1066/23Головуючий у 1-й інстанції Баркова Н.НВ. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Щит Ігоря Анатолійовича

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 02 грудня 2021 року, постановлену суддею Барковою Н.В., повний текст ухвали складений дата не вказана

у справі за заявою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Щит Ігоря Анатолійовича про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2021 року ОСОБА_1 та його представник - адвокат Щит І.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у якому просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача суму збитку у розмірі 33 736,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., вартість експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 089,00 грн., вартість послуг на здійснення касової операції у розмірі 46,30 грн., вартість послуг за повідомлення про проведення та запрошення на експертизу у розмірі 70,00 грн. та стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Одночасно з позовною заявою позивачем та його представником подано заяву про забезпечення позову, в якій просили накласти арешт на автомобіль ГАЗ 3302-415 д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить відповідачу ОСОБА_3 , в межах суми позову 46 941,00 грн.

Заява мотивована тим, що на його звернення про відшкодування заподіяних збитків ОСОБА_3 на протязі всього часу ніяк не реагував і лише на вимогу надіслав копію страхового полісу. ОСОБА_3 повністю проігнорував його запрошення бути присутнім при проведенні експертного автодослідження, яке проводилось експертом МОУ ННЦ «Інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса». Водій ОСОБА_2 , який спричинив зіткнення, намагався залишити місце скоєння правопорушення, а на всі його вимоги та звернення ОСОБА_2 до теперішнього часу не надав ніякої відповіді і всіляко намагається уникнути матеріальної відповідальності. Вважає, що такі зусилля відповідачів направлені на те, щоб не відшкодовувати йому збитки, тому у нього є побоювання, що відповідач ОСОБА_3 може розпорядитись транспортним засобом ГАЗ 3302-415, д.н.з. НОМЕР_1 , та іншим майном, що знаходиться у нього на праві власності та відчужити його на користь третіх осіб, з метою ухилення від виконання рішення суду, що у свою чергу, ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 02 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та його представника- адвоката Щит Ігоря Анатолійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не надано будь-яких доказів очевидної і об`єктивної загрози порушення прав позивача шляхом можливого продажу автомобіля «ГАЗ 3302-415» д.н.з. НОМЕР_1 , а також не надано будь-яких доказів належності саме відповідачу ОСОБА_3 на праві власності вказаного автомобілю. Крім того, позивачем не доведено факт того, що невжиття саме таких за обсягом заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Всі інші доводи заявника стосуються підстав та предмету позову, з якими позивач звернувся до суду, однак оцінка таким доводам може бути надана судом лише за результатами розгляду справи по суті в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник - адвокат Щит І.А., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, в порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль ГАЗ 3302-415 д.н.з НОМЕР_1 , який належить відповідачу ОСОБА_3 , в межах суми позову у розмірі 46 941,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачі з моменту дорожньо-транспортної пригоди жодним чином не реагували на його пропозицію щодо відшкодування матеріальної шкоди. У своєму листі-відповіді від 15.04.2021 року ОСОБА_3 відмовив йому у відшкодуванні матеріальних збитків та запропонував звернутися до страхової компанії ПАТ НАСК «ОРАНТА», в якій застраховано автомобіль ГАЗ 3302-415 д.н.з НОМЕР_1 . Згідно копії страхового полісу №АР/8426530 від 05.06.2020 року власником даного автомобіля є саме відповідач ОСОБА_3 . З огляду на те, що всі можливі реєстри МВС щодо володіння транспортними засобами знаходяться в тестовому режимі, він був позбавлений можливості самостійно отримати і долучити відповідний доказ до позовної заяви, тому надав клопотання про витребування доказів одночасно з позовною заявою. Зазначає, що в теперішній час продаж автомобіля займає декілька хвилин і ОСОБА_3 як власник автомобіля може здійснити зняття з реєстрації автомобіля ГАЗ 3302-415, д.н.з НОМЕР_1 , здійснити його реєстрацію за іншими особами і це може бути наслідком та істотним ускладненням або унеможливленням виконання рішення суду та ефективного способу захисту прав позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції (а.с. 74).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі (а.с. 76).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Дорош А.І, суддів Лобова О.А., Триголова В.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 серпня 2022 року справу прийнято до провадження, закінчено проведення підготовчих дій та призначено її до розгляду в приміщенні Полтавського апеляційного суду з повідомлення (викликом) учасників справи на 10.00 год. 13 лютого 2023 року.

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 31.01.2023 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення 31.01.2023 року оголошень на сайті «Судова влада України» (а.с. 84,85). Електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 19.08.2022 року про призначення справи до розгляду на 13.02.2023 року розміщений в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Заяв та клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 та його представник адвокат Щит І.А. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 31.12.2020 року о 08-00 год. за адресою: м. Харків, вул. Грушевського, буд. 19, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ 3302-415, д.н.з НОМЕР_1 , під час об`їзду автомобіля Porshe Cayenne, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження зі спричиненням матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.3. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Страховою компанією ПАТ НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_1 відшкодовано 17 756,20 грн., однак вартість ремонту пошкодженого автомобіля Porshe Cayenne, д.н.з. НОМЕР_3 , значно більша, аніж отримані страхові відшкодування, як вказує позивач.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 та його представником адвокатом Щит І.А. подано заяву про забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що заява про забезпечення позову на даний час задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано будь-яких доказів очевидної і об`єктивної загрози порушення прав позивача шляхом можливого продажу автомобіля ГАЗ 3302-415, д.н.з. НОМЕР_1 , а також не надано будь-яких доказів належності саме відповідачу ОСОБА_3 на праві власності вказаного автомобілю. Крім того, позивачем не доведено факт того, що невжиття саме таких за обсягом заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Всі інші доводи заявника стосуються підстав та предмету позову, з якими позивач звернувся до суду, однак оцінка таким доводам може бути надана судом лише за результатами розгляду справи по суті в судовому засіданні.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи, предметом спору є стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , завданої внаслідок ДТП, у розмірі 33 736,00 грн., витрат на правничу допомогу 10 000,00 грн., вартість експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 089,00 грн., вартість послуг на здійснення касової операції у розмірі 46,30 грн., вартість послуг за повідомлення про проведення та запрошення на експертизу у розмірі 70,00 грн. та позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, й власників.

За результатами розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів, виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , заяви про забезпечення позову та поданих заявником доказів, ціни позову, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на автомобіль ГАЗ 3302-415, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки позивачем не доведено, що існує реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду за наслідками розгляду заявлених позовних вимог про відшкодування шкоди.

Судом першої інстанції надано належну оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки між сторонами існує спір щодо стягнення шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою у визначеному позивачем розмірі 33 736 грн., відповідачами є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а арешт ОСОБА_4 просить накласти на автомобіль ГАЗ 3302-415, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 в межах загальної ціни позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають, оскільки позивачем не наведено обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Щит Ігоря Анатолійовича - залишити без задоволення.

УхвалуЖовтневого районного суду міста Харкова від 02 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов