Справа № 933/517/23
Провадження № 2/933/74/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участю:

позивача та відповідача

за зустрічним позовом - ОСОБА_1 (у режимі ВКЗ)

представника відповідача та позивача

за зустрічним позовом - ОСОБА_2 (у режимі ВКЗ)

секретаря судового засідання - Пліскачової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт Олександрівка цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення права власності на це майно,та зустрічну позовну заяву представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права власності на це майно, -

В С Т А Н О В И В :

10.08.2023 року позивач звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 , про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності.

01.09.2023 року судом отримана інформація щодо місця реєстрації відповідача та того ж дня ухвалою судді Олександрівського районного суду Донецької області відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 29 вересня 2023 року, одночасно витребувано від Державної податкової служби України повну інформацію щодо всіх джерел та відповідних розмірів доходів відповідача ОСОБА_3 за період з січня 2022 року і по теперішній час у строк до 28.09.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що 30.08.2014 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. До реєстрації шлюбу її прізвище було ОСОБА_1 та після реєстрації змінено на ОСОБА_1 . Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 06 листопада 2018 року, що набрало законної сили 15.12.2018 року, було розірвано шлюб між нею та відповідачем. 03.01.2020 року вона змінила ім`я, у зв`язку з чим її прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені є ОСОБА_1 .

За час шлюбу, 17.09.2014 року ними було набуто майно - автомобіль марки ВАЗ 21140, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 та видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вищезазначений автомобіль. Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 СК України та 368 ЦК України, вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. З огляду на зміст ст.ст. 69, 70 СК України та 372 ЦК України, майно, що є спільною сумісною власністю підлягає поділу в рівних частинах. Для реалізації свого права на частку майна позивач звернулася до суду у жовтні 2018 року з позовом про поділ спільного майна подружжя. Постановою Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя було задоволено частково, а саме: визнано автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 його ідеальної частки за кожним. З урахуванням вимог ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Зокрема, з моменту винесення вказаного рішення суду автомобіль перебував у володінні та користуванні відповідача, який чинив їй перешкоди у користуванні спірним автомобілем. З метою вирішення питання щодо визначення порядку користування спірним автомобілем, позивач звернулась у березні 2021 року до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні автомобілем та встановлення порядку користування автомобілем. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 23 листопада 2021 року, мотивувальну частину якого було змінено постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні автомобілем було відмовлено з огляду на те, що позивачем було обрано неефективний спосіб захисту прав, який не відновлює її прав як співвласника майна, оскільки, як було встановлено спірний автомобіль знаходиться у користуванні інших осіб, а тому при вирішенні спору рішення суду не буде виконано у добровільному порядку. Примусове ж виконання рішення, яким буде визначено порядок користування спірним автомобілем щомісячно у даному випадку призведе до необхідності вчинення виконавчих дій щомісячно. Крім того, у період перебування автомобіля у одного із співвласників може виникнути потреба у проведенні ремонтних робіт, що може унеможливити передачу автомобіля іншому співвласнику у тому ж технічному стані через місяць після його експлуатації. Відтак встановлення порядку користування автомобілем не вичерпує конфлікт між сторонами, а навпаки призводить до інших спорів.

В той же час Дніпровський апеляційний суд у постанові від 20 грудня 2022 року зазначив, що у разі неможливості надання співвласнику у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності належним способом захисту права власності є стягнення з іншого співвласника, який володіє і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно інформації Територіальних сервісних центрів МВС, спірний автомобіль до цього часу зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_3 , а тому цей автомобіль до цього часу належить їй з ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках.

Позивачка вважає, що як співвласник спірного автомобіля, відповідно до ст. 364 ЦК України, вона має право на одержання від іншого співвласника цього автомобіля - ОСОБА_3 грошової компенсації вартості її частки у цьому майні.

Виходячи з норм ст. 183 ЦК України, спірний автомобіль є неподільною річчю, оскільки його не можна поділити без втрати її цільового призначення, що зокрема, було підтверджено Дніпровським апеляційним судом у постанові від 20 грудня 2022 року у справі № 933/126/21.

З урахуванням норм ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 358 ЦК України та ч. 1, 3 ст. 65 СК України, оскільки спірний автомобіль є цінним майном, який належить їй з відповідачем ОСОБА_3 на праві спільної власності, то будь-які дії з розпорядження цим майном (відчуження, передача в користування тощо) мають здійснюватися виключно за їх спільною з ОСОБА_3 згодою, яка має бути подана письмово.

З часу придбання спірного автомобіля 17.09.2014 року і по теперішній час позивач ніколи не надавала ОСОБА_3 та іншим особам згоди, ані усної, ані письмової, на розпорядження спірним автомобілем, що підтверджується, зокрема, відповідною інформацією Територіальних сервісних центрів РСЦ ГСЦ МВС України в Донецькій області.

В той же час, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2019 року у справі № 234/1855/19 (провадження № 2/234/1429/19), що набрало законної сили 19.12.2019 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа ОСОБА_1 , про встановлення факту купівлі-продажу майна та припинення права власності, було встановлено, що «У день видачі довіреності (13.07.2015 року) він ( ОСОБА_3 ) передав відповідачам спірний транспортний засіб… … ОСОБА_1 не надавала своєї згоди на його відчуження…».

Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі № 933/126/21 (провадження № 22-ц/803/8746/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні автомобілем марки ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, було встановлено, що:

«…Згідно відповідей ТСЦ № 1443 від 06.08.2021 року та 10.09.2021 року, спірний автомобіль зареєстрований на ім`я: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.11.2019 року, у позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про встановлення факту купівлі-продажу - 13.07.2015 року автомобіля марки ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, а також припинення права власності, відмовлено. Мотивувальна частина рішення містить відомості про встановлення судом під час розгляду справи тієї обставини, що 13.07.2015 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі за № 680, якою уповноважив їх користуватися, експлуатувати, продати автомобіль, представляти його інтереси, як власника транспортного засобу, з усіх без виключення питань, пов`язаних з експлуатацією, відчуженням автомобіля, укладання від його імені будь-яких договорів цивільно-правового характеру, у тому числі, договору купівлі-продажу, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови договору.

Відповідно до відповіді ТДВ СК "Альфа-Гарант" від 08.09.2021 року, між ТДВСК "Альфа-Гарант" та власником спірного автомобіля, 06.04.2021 року був укладений договір обов`язкового страхування з терміном дії до 06.04.2022 року.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР7547014 ТДВ СК "Альфа-Гарант" від 07.04.2021 року, страхувальником спірного автомобіля марки ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, є ОСОБА_11 .

…При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що автомобіль знаходиться у користуванні інших осіб...».

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виходячи з вищенаведених обставин, ОСОБА_3 самостійно, без її згоди, вчинив дії, та з урахуванням того, що вона з ОСОБА_3 не є членами однієї сім`ї та не ведуть спільне господарство, унеможливлюють реалізацію її права вільно користуватись та володіти спільним спірним майном та призводить до виникнення конфліктних ситуацій між ними. В той же час відповідач ОСОБА_3 має можливість як володіти та користуватись спірним майном, так й за необхідності реалізувати своє право володіння та користування спірним майном в іншій спосіб (зокрема шляхом звернення до суду), оскільки саме йому достовірно відомо кому, коли та на яких умовах він передав та повернув спірний автомобіль, де саме спірний автомобіль знаходиться у теперішній час тощо.

Згідно інформації Територіальних сервісних центрів МВС, спірний автомобіль до цього часу зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 . Відповідно до обліків Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ЄДР ТЗ), інформація про реєстрацію належного користувача спірного автомобіля в період, зокрема з 17.09.2014 року по 05.07.2023 року відсутня. Відтак, титульний власник спірного автомобіля ОСОБА_3 до цього часу не визначав належного користувача спірного автомобіля. Крім того, до цього часу ОСОБА_3 , як титульний власник спірного автомобіля, що є джерелом підвищеної небезпеки, в тлумаченні статті 1187 ЦК України, не порушував питання щодо неправомірного заволодіння спірним автомобілем третіми особами. При цьому, ОСОБА_3 , як співвласником спірного майна, який володіє і користується спірним майном, не сплачується та ніколи не сплачувалась позивачеві матеріальна компенсація за неможливість нею володіти та користуватися спірним спільним майном, можливість виплати якої визначена частиною третьої статті 358 ЦК України.

Отже, право співвласника майна, що належить йому на праві спільної часткової власності, на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, визначено статтею 364 ЦК України, з чим і погоджується позивачка.

Виходячи із змісту п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу (а рівно і розмір грошової компенсації вартості частки у спільному майні), визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до статті 106 ЦПК України («Проведення експертизи на замовлення учасників справи»), учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Оскільки у позивача з вини відповідача відсутній доступ до спірного автомобіля, а тому відсутня можливість забезпечити експерту безпосередній огляд цього спірного автомобіля для визначення його реальної вартості на цей час.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №06-06 від 27.06.2023 року, складеного судовим експертом Дегтяр Вадимом Олександровичем: Середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ моделі 21140, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, ради) НОМЕР_1 , без врахування технічного стану КТЗ, станом на 27.06.2023 року складає 77 160,00 грн.

Оскільки розмір частки позивача у спірному автомобілі становить 1/2, то розмір грошової компенсації вартості цієї частки, яку вона бажає та згодна отримати від іншого співвласника спірного автомобіля ОСОБА_3 , в порядку ч. 2 ст. 364 ЦК України, становить 38 580,00 грн. = 77 160,00 грн. /2.

За проведення даної експертизи позивачем сплачено судовому експерту Дегтярю В.О. 2000,00 грн.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн.

На підставі викладено просить стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частку середньої ринкової вартості автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21140, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 38 580,00 грн., та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/2 частки вказаного автомобіля, а також стягнути судові витрати 2858,88 грн., що складаються з витрат на проведення експертизи - 2000 грн. та сплату судового збору 858,88 грн.

25.09.2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на наступне. У провадженні Краматорського міського суду з грудня 2021 року перебуває справа № 234/18129/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності на частку у майні. Предметом спору у даній справі є одержання співвласником ( ОСОБА_3 ) від іншого співвласника ( ОСОБА_1 ) компенсації вартості його частки у спільній частковій власності на автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Тобто предметом спору у справах № 933/517/23 та № 234/18129/21 є один і той самий предмет - «відносини, що виникли із реалізації права співвласників автомобілю ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на отримання грошової компенсації вартості частки», підставою - «право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на спірний автомобіль». Таким чином, ОСОБА_1 , звернувшись з даним позовом до суду, фактично подала зустрічний позов до ОСОБА_3 у справі № 234/18129/21, запропонувавши свій варіант вирішення спору про реалізацію одним із співвласників права спільної часткової власності на спірний автомобіль. За таких умов, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у справі № 933/517/23 підлягає залишенню без розгляду.

Позивач визнає, що на теперішній час у розпорядженні та користуванні відповідача спірний автомобіль не перебуває. Позивач наполягає із посиланням на відповідні судові рішення, що 13.07.2015 відповідач передав спірний автомобіль іншим особам, здійснивши його відчуження, на що позивач своєї згоди не надавала. Відповідач наполягає, що спірний автомобіль був відчужений у 2015 році за спільною згодою позивача та відповідача, які на той час перебували у шлюбі. Позивач, не заперечуючи факт відчуження автомобілю, заперечує факт надання згоди на таке відчуження. Таким чином, позивачем не доведено факт фактичного користування відповідачем спірним автомобілем на момент звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до правових позиції Верховного суду України та Верховного Суду (на окремі з яких посилається позивач у позовній заяві) при вирішенні спору про отримання грошової компенсації вартості частки майна одним із співвласників, суд повинен врахувати інтереси обох сторін та встановити, чи користуються спільним майном інші співвласники, чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки у натурі. Відповідач не заперечує права співвласника майна на виділ частки цього майна у натурі. Щодо спірного автомобілю відповідач не заперечував та не заперечує проти виділу даного автомобілю позивачу без отримання будь-якої компенсації вартості частки. Відповідач не перешкоджає позивачу у реалізації її права на користування майном, співвласником якого вона є, та у реалізації її права на виділ даного майна у натурі. При цьому, відповідач не бажає реалізовувати своє право на користування майном, тобто автомобілем. Позивач, навпаки, заявляє про власну потребу використовувати автомобіль за цільовим призначенням. Підтвердженням бажання позивача користуватися автомобілем за його цільовим призначенням є її дії щодо визначення порядку користування автомобілем у судовому порядку (справа № 933/126/21). За таких умов, набуття позивачем права власності на спірний автомобіль буде відповідати її інтересам. Враховуючи, що позивач наполягає на реалізації права на вільному та рівному володінні, користуванні та розпорядженні спірним автомобілем, зазначає, що своє бажання користуватися конкретно даним автомобілем, з посиланням на наявність відповідного посвідчення водія про право керування транспортними засобами та неодноразові спроби домовитись про порядок користування саме цим автомобілем, найбільш ефективним способом захисту права власності позивача на майно буде виділ цього майна їй у натурі.

Представник відповідача також зазначає про те, що, відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, крім іншого, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу. У провадженні Краматорського міського суду з грудня 2021 року перебуває цивільна справа № 234/18129/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності на частку у майні. Відповідно до позовних вимог ОСОБА_3 просить припинити його право власності на частку у праві спільної часткової власності на автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . За таких умов, ухвалення Краматорським судом у справі 234/18129/21 рішення про припинення права власності ОСОБА_3 на спірний автомобіль унеможливить вирішення спору у справі № 933/517/23 через фактичну втрату ОСОБА_3 статусу співвласника спірного майна, а відтак - законних підстав для стягнення з нього компенсації вартості майна на користь іншого співвласника. Вказані обставини свідчать про об`єктивну неможливість вирішення спору у справі № 933/517/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 234/18129/21, що є підставою для постановлення ухвали про зупинення провадження у справі № 933/517/23. На підставі викладеного, просить врахувати доводи ОСОБА_3 , викладені у відзиві на позовну заяву, під час розгляду справи № 933/517/23; постановити ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду; постановити ухвалу про зупинення провадження у справі № 933/517/23.

Відзив подано у встановлені законом строки. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 22.09.2023 року (а.с.103), відзив сформовано в системі «Електронний суд» 25.09.2023 року.

02.10.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що вважає наведені відповідачем у відзиві заперечення безпідставними, у зв`язку з чим вони підлягають відхиленню з наступних підстав. В обґрунтування свого відзиву представник відповідача зазначає, що у провадженні Краматорського міського суду Донецької області з грудня 2021 року перебуває справа №234/18129/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності на частку у майні. Предметом спору у даній справі є одержання співвласником ( ОСОБА_3 ) від іншого співвласника ( ОСОБА_1 ) компенсації вартості його частки у спільній частковій власності на автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Тобто предметом спору у справах № 933/517/23 та № 234/18129/21 є один і той самий предмет - «відносини, що виникли із реалізації права співвласників автомобілю ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на отримання грошової компенсації вартості частки», підставою - «право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на спірний автомобіль». Представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 , звернувшись з даним позовом до суду, фактично подала зустрічний позов до ОСОБА_3 у справі № 234/18129/21, запропонувавши свій варіант вирішення спору про реалізацію одним із співвласників права спільної часткової власності на спірний автомобіль, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у справі № 933/517/23 підлягає залишенню без розгляду. Дані доводи представника відповідача є помилковими, оскільки вона до цього часу не отримувала ані від Краматорського міського суду Донецької області, ані від будь-якого іншого суду, копії позовної заяви ОСОБА_3 до неї про стягнення грошової компенсації та припинення права власності на частку у майні разом з відповідними додатками, а також не отримувала копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно інформації загальнодоступного офіційного веб-порталу «Судова влада України» (https://court.gov.ua/fair/), 30.12.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області було подано позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (справа №234/18129/21; провадження № 2/234/927/22; суддя Лебединець Г.С.; стадія розгляду - призначено склад суду). До цього часу провадження у цій справі на 2023 рік не перереєстровувалось. Згідно наявної інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень Документ сформований в системі «Електронний суд» 30.09.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/), будь-які процесуальні документи судами України у справі № 234/18129/21 до цього часу не ухвалювались.

24.02.2022 року почалась військова агресія проти України з боку російської федерації, у зв`язку з чим Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час. Розпорядженням Верховного Суду №8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)», враховуючи неможливість судом здійснювати правосуддя під час воєнного стану, було змінено територіальну підсудність Краматорського міського суду Донецької області на територіальну підсудність Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Згідно Інформаційного повідомлення від 29 березня 2023 року на офіційному сайті Індустріального районного суду міста Дніпропетровська (https://ind.dp.court.gov.ua/sud0417/pres-centr/news/1401935/), судові справи за підсудністю, зміненою Розпорядженням Голови Верховного Суду від 15.03.2022 №8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», з Краматорського міського суду Донецької області до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на теперішній час не передані. В подальшому, рішенням Вищої ради правосуддя №747/0/15-23 від 25.07.2023 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області», було змінено із 7 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Дані обставини переконливо та беззаперечно підтверджують факт, що провадження у справі № 234/18129/21 судами до цього часу не відкривалось, ця справа від Краматорського міського суду Донецької області до інших судів не передавалась, а крім того предмет позову у справі № 234/18129/21 є відмінним від предмету позову у справі №933/517/23, що розглядається Олександрівським районним судом Донецької області.

Відтак, факт подання ОСОБА_3 до Краматорського міського суду Донецької області позовної заяви до ОСОБА_1 у справі № 234/18129/21 не має жодних процесуальних наслідків, визначених ЦПК України, у справі № 933/517/23, що розглядається Олександрівським районним судом Донецької області.

Окремо слід зазначити, що наслідки подання зустрічного позову, на застосуванні яких наполягає представник відповідача, визначені статтею 193 ЦПК України. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Відтак наслідком подання зустрічного позову може бути об`єднання в одне провадження з первісним позовом, а не залишення без розгляду зустрічного позову, на чому помилково наполягає представник відповідача.

Також в обґрунтування свого відзиву представник відповідача зазначає, що спірний автомобіль був відчужений у 2015 році за спільною згодою позивача та відповідача, які на той час перебували у шлюбі. Представник відповідача вважає, що позивач, не заперечуючи факт відчуження автомобілю, заперечує факт надання згоди на таке відчуження, позивачем не доведено факт фактичного користування відповідачем спірним автомобілем на момент звернення з даним позовом до суду, а тому, на думку представника відповідача, найбільш ефективним способом захисту права власності позивача на майно буде виділ цього майна їй у натурі. Дані доводи представника відповідача є помилковими, суперечать фактичним обставинам та матеріалам цієї справи, що підтверджується наступним. У своєму позові у цій справі позивачем зазначено, що як співвласник спірного автомобіля, вона маю право на одержання від іншого співвласника цього автомобіля ОСОБА_3 грошової компенсації вартості її частки у цьому майні. З часу придбання спірного автомобіля 17.09.2014 року і до ухвалення Донецьким апеляційним судом постанови від 21.12.2020 року по справі № 240/753/18 (провадження № 22-ц/804/3330/20), даний спірний автомобіль належав їй з ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. З часу ухвалення Донецьким апеляційним судом постанови від 21.12.2020 року по справі № 240/753/18 (провадження № 22-ц/804/3330/20) і по теперішній час спірний автомобіль належить їй з ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках. Виходячи з норм ст. 183 ЦК України, спірний автомобіль є неподільною річчю, оскільки його не можна поділити без втрати його цільового призначення. Оскільки спірний автомобіль є цінним майном, який належить їй з відповідачем ОСОБА_3 на праві спільної власності, то будь-які дії з розпорядження цим майном (відчуження, передача в користування тощо) мають здійснюватися виключно за їхньою спільною з ОСОБА_3 згодою, яка має бути подана письмово. З часу придбання спірного автомобіля 17.09.2014 року і по теперішній час вона ніколи не надавала ОСОБА_3 та іншим особам згоди, ані усної, ані письмової, на розпорядження спірним автомобілем, що підтверджується, зокрема, відповідною інформацією Територіальних сервісних центрів РСЦ ГСЦ МВС України в Донецькій області, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2019 року у справі № 234/1855/19 (провадження № 2/234/1429/19), що набрало законної сили 19.12.2019 року (……У день видачі довіреності (13.07.2015 року) він ( ОСОБА_3 ) передав відповідачам спірний транспортний засіб… ОСОБА_1 не надавала своєї згоди на його відчуження…) та постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі № 933/126/21 (провадження № 22-ц/803/8746/22) (…При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що автомобіль знаходиться у користуванні інших осіб..).

Виходячи з вищенаведених обставин, саме ОСОБА_3 самостійно, без її згоди, вчинив дії, що, з урахуванням того, що позивач з ОСОБА_3 не є членами однієї сім`ї та не ведем спільне господарство, унеможливлюють реалізацію її права вільно користуватись та володіти спільним спірним майном та призводить до виникнення конфліктних ситуацій між ними. В той же час саме відповідач ОСОБА_3 має можливість як володіти та користуватись спірним майном, так й за необхідності реалізувати своє право володіння та користування спірним майном в іншій спосіб (зокрема шляхом звернення до суду), оскільки саме йому достовірно відомо кому, коли та на яких умовах він передав та повернув спірний автомобіль, де саме спірний автомобіль знаходиться у теперішній час тощо. Згідно інформації Територіальних сервісних центрів МВС, спірний автомобіль до цього часу зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 . Відповідно до обліків Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ЄДР ТЗ), інформація про реєстрацію належного користувача спірного автомобіля в період, зокрема з 17.09.2014 року по 05.07.2023 року відсутня. Відтак, титульний власник спірного автомобіля ОСОБА_3 до цього часу не визначав належного користувача спірного автомобіля. Крім того, до цього часу ОСОБА_3 , як титульний власник спірного автомобіля, що є джерелом підвищеної небезпеки, в тлумаченні статті 1187 ЦК України, не порушував питання щодо неправомірного заволодіння спірним автомобілем третіми особами. При цьому, ОСОБА_3 , як співвласником спірного майна, який володіє і користується спірним майном, не сплачується та ніколи не сплачувалась позивачеві матеріальна компенсація за неможливість нею володіти та користуватися спірним спільним майном, можливість виплати якої визначена частиною третьої статті 358 ЦК України. Право співвласника майна, що належить йому на праві спільної часткової власності, на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, визначено статтею 364 ЦК України При цьому саме позивач визначає найбільш ефективний спосіб захисту його порушених прав. З огляду на вищенаведені обставини, відповідні норми чинного законодавства та висновки Верховного Суду, зазначені у змісті її позову цій справі, вважає, що як співвласник спірного автомобіля, вона має право на одержання від іншого співвласника цього автомобіля ОСОБА_3 грошової компенсації вартості її частки у цьому майні, на отримання якої вона згодна (норми ч.2 ст.364ЦК України).

Крім того, в обґрунтування свого відзиву представник відповідача зазначає, що оскільки у провадженні Краматорського міського суду Донецької області з грудня 2021 року перебуває цивільна справа № 234/18129/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності на частку у майні, що свідчить про об`єктивну неможливість вирішення спору у справі № 933/517/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 234/18129/21, тому ця обставина є підставою для постановлення ухвали про зупинення провадження у справі № 933/517/23. Дані доводи представника відповідача є помилковими, виходячи з наступного. Як було зазначено вище, провадження у справі № 234/18129/21 до цього часу судами не відкривалось, ця справа від Краматорського міського суду Донецької області до інших судів не передавалась, а крім того предмет позову у справі № 234/18129/21 є відмінним від предмету позову у справі № 933/517/23, що розглядається Олександрівським районним судом Донецької області. Відтак, факт подання ОСОБА_3 до Краматорського міського суду Донецької області позовної заяви до ОСОБА_1 у справі № 234/18129/21 не має жодних процесуальних наслідків, визначених ЦПК України, у справі № 933/517/23, що розглядається Олександрівським районним судом Донецької області.

З огляду на вищенаведені обставини вважає доводи наведених представником відповідача у відзиві заперечень цілком безпідставними, у зв`язку з чим вони підлягають відхиленню.

12.10.2023 року представником відповідача Трофімчуком В.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , було подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності та припинення права власності разом із клопотанням про продовження строку подачі зустрічного позову. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані наступним.30.08.2014 ОСОБА_3 перебував із ОСОБА_1 у шлюбі, який рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 06.11.2018 було розірвано, рішення набрало законної сили 15.12.2018. Під час перебування у шлюбі, 17.09.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_1 був придбаний автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 . Постановою Донецького апеляційного суду від 21.12.2020 у справі № 240/753/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був визнаний спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , по 1/2 його частки за кожним співвласником.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Проте, на сьогоднішній день, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 не дійшли згоди щодо порядку спільного володіння та користування автомобілем, що знаходиться у спільній частковій власності. У подальшому встановлення домовленості щодо порядку спільного володіння та користування автомобілем ВАЗ 21140, 2006 року випуску, між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 неможливе. Виходячи з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 припинили спільне сумісне життя і введення спільного побуту, кожен живе окремим життям та інтересами, між ними не існує взаєморозуміння та взаємоповаги, стосунки позивача та відповідача є конфліктними, що унеможливлює досягнення згоди з приводу користування автомобілем, що перебуває у спільній частковій власності. Отже, залишення користування спірного автомобіля ВАЗ 21140 у спільній частковій власності колишнього подружжя є недоцільним, а встановлення домовленості у користуванні спільного автомобіля - неможливим.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У розумінні статті 183 ЦК України автомобіль, як річ, є неподільною річчю, що унеможливлює виділ позивачу його частки у натурі. Одночасно, ОСОБА_1 бажає виділу своєї частки у натурі, бо вважає, що спільне з ОСОБА_1 володіння та користування автомобілем є неможливим. При цьому, ОСОБА_1 не бажає реалізовувати своє право на користування майном, тобто автомобілем. ОСОБА_1 , навпаки, заявляє про власну потребу використовувати автомобіль за цільовим призначенням. Підтвердженням бажання ОСОБА_1 користуватися автомобілем за його цільовим призначенням є її дії щодо визначення порядку користування автомобілем у судовому порядку (справа № 933/126/21). За таких умов, одержання ОСОБА_1 грошової компенсації вартості його частки у праві власності на автомобіль з наступним набуттям відповідачем права власності на спірний автомобіль буде відповідати інтересам сторін.

Зі змісту ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України вбачається, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Разом з цим, не вирішення питання про виділ в натурі частки у власності на автомобіль, перешкоджає ОСОБА_3 у реалізації цього права. У теперішній час ОСОБА_3 спірним автомобілем не користується, інформацією про його місце знаходження не володіє, що унеможливлює вжиття заходів до встановлення його дійсної вартості на момент звернення до суду з даною позовною заявою. Разом з цим, ОСОБА_3 визначає суму належної йому грошової компенсації вартості його частки у спільний частковій власності на автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 1 (одна) грн.

ОСОБА_3 30.12.2021 до Краматорського міського суду подана позовна заява до ОСОБА_1 з аналогічними предметом та з таких же підстав. Разом з цим, станом на подачу зустрічного позову у ОСОБА_3 відсутня інформація про відкриття провадження Краматорським міським судом за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, крім іншого, у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до частини 3 статті 193 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 частки у праві спільної часткової власності на автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 1 (одна) грн; припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на автомобіль автомобіля ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; вимоги за зустрічним позовом об`єднати з одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та постановити ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

16.10.2023 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про повернення зустрічного позову заявникові, в якому вона зазначає про те, що ОСОБА_3 про існування ухвали про відкриття провадження від 01.09.2023 року стало відомо не пізніше 24.09.2023 року, про що можна зробити висновок з наданого ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АН №1256918 від 24.09.2023 року, виданого адвокатом Трофімчуком В.В. 25.09.2023 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_2 було вже подано заяву на ознайомлення з матеріалами справи та того ж дня від нього надійшов відзив на позовну заяву. Крім того, оскільки представник відповідача ОСОБА_2 має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, тому він не пізніше 25.09.2023 року отримав ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області про відкриття провадження у справі від 01 вересня 2023 року у справі № 933/517/23 у своєму Електронному кабінеті. Згідно роз`яснень Державної судової адміністрації України, викладеної у листі №15-21862/21 від 14.12.2021 року «Про початок перебігу процесуальних строків в Електронному суді», перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документу учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи». Таким чином, не пізніше 25.09.2023 року представник відповідача - адвокат Трофімчук В.В., а також безпосередньо відповідач ОСОБА_3 , вважається таким, що отримав ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області про відкриття провадження у справі від 01 вересня 2023 року у цій справі № 933/517/23. Отже, строк на подання відповідачем ОСОБА_3 зустрічного позову у цій справі № 933/517/23 почав перебіг 26.09.2023 року і тривав по 10.10.2023 року включно, але представником ОСОБА_3 зустрічний позов подано лише 12.10.2023 року. Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Донецької області від 16.10.2023 року клопотання представника ОСОБА_3 про продовження строку подачі зустрічного позову задоволено. Зустрічну позовну заяву представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права власності на це майно (справа № 933/724/23 (номер провадження 2/933/115/23)) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права власності на це майно (справа № 933/517/23 (номер провадження 2/933/74/23)) та об`єднано в одне провадження, присвоївши справі № 933/517/23 (номер провадження 2/933/74/23).

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 16.10.2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності, та зустрічну позовну заяву представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права власності на це майно, - здійснено перехід зі спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи розпочато зі стадії відкриття провадження у справі та призначено підготовче засідання в Олександрівському районному суді Донецької області на 06 листопада 2023 року на 13:00 годину.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 06.11.2023 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду на 13:00 год. 27.11.2023 року.

У судове засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не з`явився, належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом позовні вимоги підтримала та заперечувала проти задоволення зустрічного позову, надавши пояснення відповідні викладеному в позовній заяві та відповіді на відзив. Також зазначила, що оскільки автомобіль перебуває у відповідача ОСОБА_3 , вона не може задовольнити вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування йому компенсації за автомобіль, їй автомобіль ніхто не передавав і вона ним не користувалася. При спробі зареєструвати право власності на свою частку автомобілі у ТСЦ, на підставі рішення суду, їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю автомобіля та реєстраційних документів на нього.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та наполягав на задоволенні зустрічним позовних вимог, обґрунтовуючи підставами, викладеними у відзиві на позовну заяву та зустрічному позові. Додав, що ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13.11.2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 234/18129/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності на частку у майні (з якою ОСОБА_1 звертався до Краматорського міського суду Донецької області 30.12.2023 року), розгляд справи призначено на 21.02.2024 року. Предметом спору у вказаній справі є одержання співвласником ОСОБА_3 від іншого співвласника ОСОБА_1 компенсації вартості майна у цьому ж самому автомобілі, тобто фактично припинення права власності на нього, тому вважає, що фактично той позов, який розглядається судом в цій справі по суті є зустрічним позовом у справі № 234/18129/21, тому за цих умов відповідно до ст. 257 ЦПК України, суд повинен був ухвалити рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду. Крім того, згідно ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження по справі у разі, крім іншого, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства. Адже у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , про стягнення компенсації за автомобіль та припинення на нього права власності, він втратить статус співвласника автомобіля та не може тоді відшкодовувати грошову компенсацію ОСОБА_1 , на якій вона наполягає у даній справі. Також зазначає, що ОСОБА_1 не надала суду доказів щодо фактичного перебування автомобіля у користуванні ОСОБА_3 , хоча вона і зазначає, що ОСОБА_1 нікуди не звертався з приводу відсутності автомобіля, зняття його з реєстрації тощо, але при цьому долучає до позовної заяви копію рішення Краматорського міського суду від 11.11.2019 року у справі № 234/1855/19 щодо встановлення факту придбання іншими особами у ОСОБА_3 вказаного автомобіля у 2015 році. Щодо стягнення компенсації зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту її прав, оскільки фактично вона визнає факт продажу автомобіля без її згоди, фактично вона наполягає на стягненні грошової компенсації у зв`язку з відчуженням майна, яке сталося без її згоди. Крім того, ОСОБА_1 наполягає на необхідності користування цим майном, що підтверджується рішенням у справі № 933/126/21, де вона просила усунути перешкоди у користуванні та встановити порядок користування автомобілем. Федосов не заперечує, щоб передати вказаний автомобіль в натурі ОСОБА_1 , якщо вона так має потребу у користуванні ним. Стосовно суми грошової компенсації зазначає, що відповідач не згоден з сумою у 38580 грн., оскільки вартість наведена на 27.06.2023 року, але вже з того часу минуло майже 5 місяців і це не відповідає вимогам щодо визначення ринкової вартості автомобіля на момент розгляду справи у суді. Звертає увагу на те, що зазначена у висновку сума вартості автомобіля не містить відомостей з урахуванням ПДВ чи без такого показника. Також зазначає, що показник ринкової вартості автомобіля не є об`єктивним, оскільки ОСОБА_1 долучила копію рішення суду від 10.08.2020 року у справі № 240/753/18, де вартість автомобіля станом на 2020 рік тим же самим експертом зазначена 77614 грн., тобто фактично за три роки вартість автомобіля знизилася лише на 454 грн. ОСОБА_1 у свою чергу надано висновок від 05.10.2023 року, де ринкова вартість автомобіля зазначена 45000,00 грн. з ПДВ, без ПДВ 36000,00 грн., просить урахувати дану вартість спірного автомобіля. Щодо необхідності внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду грошової компенсації, згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України, зазначає, що ОСОБА_1 не бажає залишати у себе дане майно, він навпаки бажає, щоб це майно залишилося у ОСОБА_1 за можливості стягнення грошової компенсації у розмірі 1 грн. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 та задовольнити вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом.

На питання позивача та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 представник відповідача та позивача за зустрічним позовом відповів, що:

- не заперечує факт реєстрації на сьогоднішній день автомобіля на ОСОБА_3 ;

- питанням позову не є питання про витребування автомобіля, предметом є визнання права власності на автомобіль і стягнення грошової компенсації. В законі немає такої умови про те, що грошова компенсація стягується тільки якщо попередньо автомобіль переданий. Якщо буде рішення суду про стягнення грошової компенсації з ОСОБА_1 та визнання відповідно за ОСОБА_1 права власності на автомобіль, то ОСОБА_1 як власник автомобіля зможете самі розпорядитися своїм правом, у тому що стосується користування, розпорядження і володіння;

- ми не просимо кожного разу проводити експертизу, ми просимо суд врахувати дані щодо дійсної ринкової вартості автомобіля, які надані ОСОБА_3 до матеріалів справи.

На питання головуючого представник відповідача та позивача за зустрічним позовом відповів, що:

- провадження по справі відкрито Індустріальним районним судом 13.11.2023 року;

- фактично, як було зазначено раніше, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом ще в грудні 2021 року і фактично справа перебувала на розгляді в Краматорському міському суді, через військову агресію справа не була розглянута, її було передано на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська;

- наполягають, що повинна бути зупинена справа взагалі з урахуванням первісного позову ОСОБА_1 ;

- зустрічна позовна заява буде розглянута разом із позовом ОСОБА_1 вже після того, як на їх переконання Індустріальний районний суд ухвалить рішення у справі № 234/18129/21;

- ОСОБА_1 не заперечує той факт, що автомобіль був реалізований ним за грошові кошти;

- ОСОБА_1 може зареєструвати право власності на автомобіль на підставі рішення суду, думає, що буде прийнято рішення і залишиться один власник автомобіля. Якщо залишиться ОСОБА_1 , то він буде вирішувати, яким чином він буде реалізовувати своє право на користування, розпорядження автомобілем. Якщо залишиться ОСОБА_1 - то вона буде вирішувати яким чином буде реалізовувати своє право. Предметом спору не є витребування автомобіля, предметом позову є припинення права власності та стягнення грошової компенсації. Тобто, якщо ОСОБА_1 , у разі її визнання єдиним власником, стикнеться з тим, що хтось їй буде перешкоджати в реалізації цього права, вона зможе звернутися з відповідним позовом до ОСОБА_1 про витребування, якщо це він їй буде перешкоджати, або Асатрян буде перешкоджати. Немає предмету спору зобов`язати передати автомобіль, мова йде про визнання права власності;

- рішення суду про визнання права власності є підставою для реєстрації парва власності в Регіональному сервісному центрі;

- за його інформацією немає такої вимоги щодо обов`язкового надання автомобіля. Вона може його зареєструвати на себе, а потім вже реалізувати його якимось чином, більш того право власності на автомобіль виникає у особи не тоді, коли воно вноситься в реєстр, а тоді, коли особа отримає правовстановлюючий документ, в даному випадку це рішення суду, що набуло законної сили.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, відзив, відповідь на відзив, в судовому засіданні встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 06 листопада 2018 року, шлюб зареєстрований 30 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, рішення набрало законної сили 15.12.2018 року (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 03.01.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила ім`я на ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.11.2019 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про встановлення факту купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ» моделі 21140, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , як такий, що відбувся 13.07.2015 року між ОСОБА_3 як продавцем, та ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як покупцями, а також про припинення з 13.07.2015 року права власності ОСОБА_3 на вказаний транспортний засіб. Рішення набрало законної сили 19.12.2019 року (а.с.14-15).

Згідно рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 10 серпня 2018 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя задовольнити частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя автомобіль ВАЗ 21140, д.н. НОМЕР_2 , 2006 року випуску. В іншій частині - відмовлено (а.с.16-18). Вказане рішення суду постановою Донецького апеляційного суду від 21.12.2020 року скасовано та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя було задоволено частково, а саме: визнано автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , по 1/2 його ідеальної частки за кожним (а.с.19-21).

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 23.11.2021року,у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні автомобілем марки ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, та встановлення порядку користування автомобілем ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, відмовлено (а.с.22-25). Вказане рішення суду постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року змінено, мотивувальну частину рішення викладено в редакції цієї постанови. В іншій частині залишено без змін (а.с.26-31).

Згідно копії листа ТСЦ МВС № 1443 РСЦ ГСЦ МВС у Донецькі області за вих. № 31/5-1443-2зі від 28.06.2023 року, станом на 15 годину 28.06.2023 року автомобіль марки ВАЗ 21140, дата реєстрації 17.09.2014р.,колір зелений, рік випуску 2006, об`єм двигуна 1499 см.куб., зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Лист містить інформацію «відчуження заборонено без письмової згоди співвласника автомобілю гр. ОСОБА_1 ». Інформацією стосовно користувачів даного автомобілю ТСЦ не володіє (а.с.32).

Згідно копії листа РСЦ ГСЦ МВС у Донецькі області за вих. № 31/5-А-28в/с від 06.07.2023 року, станом на 22.05.2023 року автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21140», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , з 17.09.2014 р. по теперішній час (05.07.2023р.) зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інформація про реєстрацію належного користувача в період з 17.09.2014 р. по 05.07.2023 р. відсутня. Надання інформації про надання письмової згоди на укладання будь-яких договорів ОСОБА_3 не є можливим, оскільки термін зберігання матеріалів, що стали підставою для реєстрації транспортного засобу - 3 роки (а.с.33).

Згідно копії листа ТСЦ МВС № 1444 РСЦ ГСЦ МВС у Донецькі області за вих. № 31/5-1444-1630в/с від 08.07.2023 року, інформація щодо надання ОСОБА_1 письмової згоди на укладання будь-яких договорів на автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ТСЦ МВС № 1444 відсутня (а.с.34).

Договір № 27-06 про надання послуг з проведення судової експертизи від 27.06.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та судовим експертом Дегтяр В.О. (а.с.35-37). Згідно акту здачі-прийняття висновку експерта за сказаним договором вартість послуг складає 2000,00 грн (а.с.38).

Згідно Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 06-06 від 27.06.2023 року, складеного судовим експертом Дегтяр В.О., середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ моделі 21140, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, ради) НОМЕР_1 , без врахування технічного стану КТЗ, станом на 27.06.2023 року складає 77 160,00 грн. (а.с.39-47).

За інформацією наданою Державною податковою службою України за вих. № 11340/5/99-00-12-04-02-05 від 14.09.2023р. щодо всіх джерел та відповідних розмірів доходів відповідача ОСОБА_3 за період з 1 квартал 2022 року по ІІ квартал 2023 року становить 534165,42 та 329392,79 грн. (а.с.93-96).

За копією висновку № 006124, складеного 05.10.2023 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЮБС ВАЛЮЕЙШН» на замовлення ОСОБА_3 , середня ринкова вартість автомобілю станом на дату оцінки (05.10.2023) складає 45000,00 грн з ПДВ (а.с.121-122, 124).

Згідно копії заяви від 02.12.2021 року, на підставі ст. 358 ЦК України, позивачем ОСОБА_1 було запропоновано ОСОБА_3 порядок користування спірним автомобілем та в разі незгоди запропонувати свій порядок користування автомобілем, шляхом надсилання відповідного листа на її адресу (а.с.130).

Копії документів, що підтверджують факт звернення ОСОБА_3 з позовом до Краматорського міського суду Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації частки та припинення права власності на частку в майні ( а.с.78,135-136, 137-139).

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, їх взаємозв`язок у сукупності, та вважає, що вони є достатніми для вирішення справи по суті.

Право співвласника на одержання від іншого співвласника грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим та обов`язок іншого співвласника сплатити співвласнику, який бажає виділу, грошову компенсацію вартості його частки, що підлягає виділу, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на співвласника, якому залишається спільне майно у повному обсязі, покладено цивільно-правовий обов`язок з відшкодування співвласнику, який бажає виділу, грошової компенсації вартості його частки, що підлягає виділу, а співвласник, який бажає виділу, має право, - вимагати виплати грошової компенсації вартості його частки, що підлягає виділу.

До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права.

За вимогами ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору (ст. 316 ЦК Украйни).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ст. 318 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 319 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст. 358 ЦК України).

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України).

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 364 ЦК України).

Розглянувши доводи представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні, про необхідність зупинення розгляду справи на підставі того, що 13.11.2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська відкрите провадження по справі № 234/18129/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності на частку у майні, суд приходить до наступного висновку.

Зазначене питання вже було розглянуте у судовому засіданні від 16.10.2023 року, при розгляді судом клопотання представника ОСОБА_3 про продовження строку подачі зустрічного позову задоволено та прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Під час розгляду зазначеного клопотання, представник ОСОБА_3 надав суду достатні докази на підтвердження того, що будь-яких процесуальних рішень по справі № 234/18129/21, будь-яким судом, на час розгляду клопотання та прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, не приймалося.

Розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 грошової компенсацію за 1/2 частку середньої ринкової вартості автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21140, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 38580,00 грн., та припинення право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/2 частки вказаного автомобіля, а також стягнення судових витрат у сумі 2858,88 грн., що складаються з витрат на проведення експертизи - 2000 грн. та сплату судового збору 858,88 грн., суд дійшов до висновку про необхідність їх задоволення за наступних підстав.

Позивачем ОСОБА_1 у судовому засіданні доведено, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , сторонами було придбано автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21140, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу згідно рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 06 листопада 2018 року та зміни прізвища позивача з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , постановою Донецького апеляційного суду від 21.12.2020 рокувизнано автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , по 1/2 його ідеальної частки за кожним.

Спроба відповідача ОСОБА_3 довести під час судового розгляду факт продажу спірного автомобіля під час шлюбу, була відхилена рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.11.2019 року, яким ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про встановлення факту купівлі-продажу транспортного засобу.

Власником спірного автомобіля на час розгляду справи, відповідно до вимог законодавства, зареєстрований відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому суд приймає як достовірні пояснення позивача ОСОБА_1 про її спроби зареєструвати своє право власності на частку спірного автомобіля та не можливість її здійснення за відсутності реєстраційних документів на спірний автомобіль та самого спірного автомобіля.

Доводи представника відповідача ОСОБА_3 про те, що автомобіль на даний час перебуває у користуванні третіх осіб, на переконання суду не має значення для вирішення справи по суті, оскільки відповідач ОСОБА_3 є зареєстрованим власником спірного автомобіля та будь-якою інформацією стосовно користувачів спірного автомобілю ТСЦ МВС № 1443 РСЦ ГСЦ МВС у Донецькій області не володіє. Письмова згода на укладання будь-яких договорів на спірний автомобіль, відсутня.

Таким чином позивач ОСОБА_1 як співвласник спірного автомобіля у розмірі частки, має право на виділ своєї частки із спільного майна, яке відповідно до вимог ст. 183 ЦК України, є неподільною річчю, та має право вимагати виплати грошової компенсації вартості його частки, що підлягає виділу.

Висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 06-06 від 27.06.2023 року, суд приймає за допустимий та достовірний доказ вартості спірного автомобіля, оскільки дана оцінка не спростована у судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 . Долучена відповідачем ОСОБА_3 копія висновку № 006124, складеного 05.10.2023 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЮБС ВАЛЮЕЙШН» на замовлення ОСОБА_3 не є достатнім доказом на спростування висновку експерта, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, не містить будь-якого розрахунку вартості спірного автомобіля та є, як зазначено у висновку, «незалежною думкою експерта». Особи, яки підписали висновок, є оцінювачами (а.с.122,124), а не експертами.

При вірішення позовних вимог ОСОБА_1 , суд також враховує інформацію Державної податкової служби України (а.с.93-96) та вважає, що стягнення з відповідача ОСОБА_3 грошової компенсацію за 1/2 частку середньої ринкової вартості автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21140, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 38580,00 грн., не буде для нього занадто обтяжливим.

Судові витрати позивача по оплаті судового збору та витрати на проведення експертизипідлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у сумі 2858,88 грн., що складаються з витрат на проведення експертизи - 2000 грн. та сплату судового збору 858,88 грн.

Розглянувши позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації 1/2 частки у праві спільної часткової власності на автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 1 (одна) грн. та припинення право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на автомобіль автомобіля ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , суд дійшов до висновку про необхідність відмовити в їх задоволенні, оскільки цим рішенням задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , що унеможливлює задоволення зустрічних вимог ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 65, 68 Сімейного кодексу України, ст. ст. 183, 316, 317-319, 358,361,364 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення права власності на це майно- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , грошову компенсацію за 1/2 частку середньої ринкової вартості автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21140, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 38 580,00 грн.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , на 1/2 частки автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21140, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , судові витрати у розмірі 2858 ( дві тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок, що складаються з витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 2000,00 грн. та судовий збір у сумі 858,88 грн.

В задоволенні зустрічного позову представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки у праві спільної часткової власності на автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 1(одна) гривня, та припинення права власності на це майно відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 27 листопада 2023 року.

Повний текст рішення складено 07 грудня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач/відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач/позивач: ОСОБА_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.