Провадження № 2/127/1314/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідача Коренюк М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» ( надалі - КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго») та, виклавши свої вимоги в новій редакції, просила: визнати дії КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» такими, що порушують її права як споживача житлово-комунальної послуги за договором № 07001297 від 01 березня 2016 року «Про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку» по квартирі АДРЕСА_1 ; зобов`язати КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» провести перерахунок нарахування плати за теплову енергію по вищевказаній квартирі за період з листопада 2021 року по березень 2023 року за умовами договору №07001297 від 01 березня 2016 року «Про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку», а також зобов`язати КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» надати позивачу акт звірки плати за теплову енергію по вказаній квартирі з детальним її розрахунком за період з листопада 2021 року по березень 2023 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуги, яка надається відповідачем на підставі договору № 07001297 від 01 березня 2016 року «Про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку». Вищевказаний договір був укладений між сторонами терміном на 5 років, який був пролонгований на наступний термін на тих же умовах. Позивачка також зазначає, вищевказана квартира від`єднана від системи централізованого теплопостачання та в ній встановлено індивідуальне (автономне) теплопостачання згідно рішення міжвідомчої комісії Вінницької міської ради (протокол №3 від 28 травня 2014). Однак, відповідач, починаючи з листопада 2021 року в порушення умов договору розпочав незаконно нараховувати позивачу плату за опалення місць загального користування, незважаючи на те, що на сходових клітинах вищевказаного будинку відсутні прилади опалення. Крім того, у вищевказаному договорі, зазначено, що послуга з опалення МКЗ не надається. Також, відповідач всупереч Закону України «Про особливості врегулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» з листопада 2022 року по березень 2023 року безпідставно збільшив плату за теплову енергію, що в умовах воєнного стану є звичайним мародерством. Позивачка зверталась до відповідача з претензією в якій просила здійснити перерахунок плати за теплову енергію, однак відповіді не отримала. Позивачка із скаргою зверталась до Вінницької міської ради та отримала відповідь із змісту якої стало відомо, що при здійсненні розрахунку плати за теплову енергію використовується Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Позивачем було здійснено власний розрахунок відповідно до вказаної методики, який значно відрізняється від розміру заявленого відповідачем та є завищеним майже у два рази з огляду на те, що відповідачем не вірно було встановлено загальну площу опалення будинку, а саме 2898 кв.м замість 3901,2 кв.м, а також не враховано те, що обсяг теплової енергії витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будинку розподіляється між усіма власниками приміщень будинку пропорційно до загальної опалювальної площі будинку. Позивач зазначає, що вищевказані дії відповідача не відповідають правовим позиціям Конституційного Суду України і Верховного Суду, Закону України «Про особливості врегулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 651, 652 ЦК України, чим порушено право позивача як споживача житлової-комунальної послуги, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом (а.с.65-80, том 1).

Користуючись своїм правом КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» подало відзив на позовну заяву в якому просило у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що по квартирі АДРЕСА_2 , де зареєстрований та проживає позивач проводиться нарахування за місця загального користування, які забезпечуються послугами з постачання теплової енергії, які надаються відповідачем. Даний будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 грудня 2020 року №2634 та від 21 липня 2022 року № 1447. Відповідач зазначає, що укладення договору на надання житлових послуг є обов`язком споживача за умов, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору, а відмова споживача від укладення договору в даному випадку суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. 627, 630 ЦК України та ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». КП ВМР «ВМТЕ» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, опублікувавши цей договір на веб-сайті підприємства. Натомість співвласниками вищевказаного багатоквартирного будинку протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору не було прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, а тому з 01 листопада 2021 року договір вважається укладеним із споживачами вищевказаного багатоквартирного будинку. До 01 листопада 2021 року діяв типовий договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши у газеті «Вінницька газета» №32 від 03 серпня 2018 року типові договори приєднання. Після даної публікації вважається, що договори були укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем. Відповідач зазначає, що він своєчасно надає належної якості послуги з постачання теплової енергії в будинок АДРЕСА_3 , а позивач виконує свої зобов`язання за вказаним договором, сплачуючи щомісяця послуги. Крім того, відповідачем наведений детальний розрахунок помісячних нарахувань коштів за наданні послуги з теплової енергії (а.с.142-147, том 1).

Позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив та вказує, що наведені у відзиві відповідачем тлумачення закону не відповідають положенням Конституції України, Закону України «Про особливості врегулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», ст. 13, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 634, 651, 652 ЦК України. Крім того, запропонований відповідачем публічний договір приєднання обмежує її відповідальність за порушення зобов`язання та містить інші умови, які є явно обтяжливі для позивача. Зокрема, незаконно збільшено плату за теплову енергію з 11,51 грн до 231,05 грн на місяць, а також при укладенні вказано договору позивач позбавлений можливості брати участь у визначенні умов запропонованого договору. Крім того, відповідачем було порушено вимоги ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме не було опубліковано у Єдиному рахунку ЦМСУ та у загальнодоступних місцях про місце опублікування типового індивідуального договору, а також вимог щодо якості послуг та іншу необхідну інформацію для багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 . Також, відповідачем у типовому індивідуальному договорі, який опублікований на сайті відповідача, в п. 6 зазначив не достовірну інформація, що нібито на сайті товариства наявна інформація щодо якості послуг, хоча дана інформація відсутня. Позивач також зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву надав детальній розрахунок плати за теплову енергію по квартирі, однак даний розрахунок є фіктивний та не відповідає показникам будинкового теплового лічильника. Також, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження площі МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньо-будинкової системи опалення у підвалах, горищах та техпідпіллях. Всі інші обставини викладені у відповіді на відзив позивачем є аналогічними обставинам, викладених позивачем у позовній заяві (а.с.169-183, том. 1).

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» надало суду свої заперечення на відповідь на відзив у вигляді письмових пояснень в якому просило у задоволенні позову відмовити. Відповідач не заперечує той факт, що у помешканні позивача встановлено автономну систему опалення, але оскільки житловий багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_4 , повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення, теплопостачальною організацією проводиться нарахування плати за обсяг теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень та на внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Крім того, від`єднання від системи централізованого опалення місць загального користування у будинку по АДРЕСА_4 у встановленому законодавством порядку не проводилось. Акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення відсутній. При цьому, з 01 листопада 2021 року почав діяти, зокрема Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, укладений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води». Враховуючи, що заперечень або протоколу розбіжностей до типового договору до відповідача у встановлений законом строк не надійшло, а також те, що позивач здійснює оплату наданих послуг, а тому остання вважається такою, яка погодилась на умови договору та приєдналась до запропонованого типового договору. Обставини, викладені відповідачем щодо розміру нарахувань за опалення місць загального користування, є аналогічними, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Що стосується підвищення тарифів відповідач зазначає, що вони встановленні постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 09 вересня 2020 року № 1671 та станом на день написання даних заперечень не змінились і складають 1314,08 грн/Гкал з ПДВ та розміщені на сайті підприємства. Наведене свідчить про те, що нарахування плати за теплову енергію, що витрачена на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, проведено вірно, відповідно до вимог діючого законодавства та перерахунку не підлягають (а.с.6-13, том 2).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в спрощеному позовному порядку без повідомлення (виклику) сторін, а також витребувано у КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» детальні розрахунки плати за теплову енергію по квартирі АДРЕСА_1 з листопада 2021 року по березень 2023 року (а.с.111, том 1).

Під час розгляду даної справи склад суду змінювався не одноразово. На час зміни складу суду постановлено здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб (ухвала суду від 20 червня 2023 року).

19 жовтня 2023 року відповідно до повторного автоматизованого розподілу судових справ вказану справу передано на розгляд судді Іщук Т. П. (а.с.102, том 3).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2023 року справа прийнята до провадження новим складом суду та призначена до розгляду (а.с.103, том 3).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року ( без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд залишив без розгляду клопотання представника позивача від 25 жовтня 2023 року про виключення додаткових доказів та прийняв надану стороною позивача копію ухвали суду від 01 листопада 2023 року в справі №127/32621/23, а також з огляду на положення ст.83 ЦПК України щодо строків подання доказів відмовив в задоволення клопотання представника відповідача щодо надання нових доказів.

Інших заяв та клопотань учасники справи не заявляли.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в заявах по суті. Щодо його заяви про винесення окремої ухвали просив не розглядати, зважаючи на ухвалу суду від 01 листопада 2023 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав, наведених у заявах по суті.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» згідно рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 08 червня 2006 року №1312, яке є в загальному доступі, є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року №830, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Підприємство забезпечує будинок АДРЕСА_3 послугами з централізованого теплопостачання, що підтверджується, зокрема рішеннями Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 грудня 2020 року №2634 та від 21 липня 2022 року №1447, які є в загальному доступі.

Позивачу ОСОБА_1 належить 1/3 частка в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло від 29 січня 2002 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради(а.с.20, том .1).

Квартира АДРЕСА_5 від`єднана від системи централізованого теплопостачання та обладнана автономною системою опалення, що підтверджується копією витягу з протоколу №3 г від 28 травня 2014 року засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з питань від`єднання споживачів від мереж ЦО і ГВП Вінницької міської ради від 28 травня 2015 року № 11-01-012, копією акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 15 червня 2015 року (а.с.22-23, том 1).

01 березня 2016 року між сторонами в справі укладений договір № 07001297 про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку. Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується надати споживачеві послуги по централізованому опаленню місць загального користування, а споживач зобов`язаний своєчасно здійснити оплату за споживання і користування послугами та відшкодувати трати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку (п.1.1 договору). Споживач зобов`язаний вносити плату за надані послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим періодом (п.6 договору). На день підписання договору діє тариф 515,63 грн за Гкал (з ПДВ). Плата в опалювальний місяць складає 11,51 грн/міс. Договір діє протягом одного року. Строк позовної давності становить 5 років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила намір внести до нього зміни або доповнення, він вважається щорічно пролонгованим на наступний термін (п.17,18 договору)(а.с.34), том 1).

З Єдиних рахунків за наданні житлово-комунальні та інші послуги за періоди: листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, листопад 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року, лютий 2023 року, березень 2023 року слідує, що за адресою: АДРЕСА_6 , окрім іншого, за послуги з теплової енергії, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» по особовому рахунку НОМЕР_1 здійснюється нарахування, а позивачем сплачуються кошти (а.с.24-33).

ОСОБА_1 зверталась до відповідача з письмовою претензією в якій просила провести перерахунок нарахування плати за теплову енергію для квартири АДРЕСА_1 за період з листопада 2020 року по лютий 2023 року у відповідність до положень договору № 07001297 від 01 березня 2016 року (а.с.36-37, том. 1).

З листа Департаменту міського господарства Вінницької міської ради від 07 квітня 2023 року № К/01/29566/01-18 слідує, що за результатами розгляду її звернення щодо нарахування коштів за послуги з постачання теплової енергії для квартири АДРЕСА_1 , було направлено запит до керівництва теплопостачального підприємства з даного питання на який отримано відповідь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», яка була переадресована позивачу (а.с.41, том 1).

Із змісту відповіді КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 03 квітня 2023 року № 759-896-23 слідує, що з 01 листопада 2021 року діють індивідуальні договори без обслуговування внутрішньобудинкових систем на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, які являються публічним договором приєднання. Визначення вартості послуги з постачання теплової енергії в будинку АДРЕСА_3 проводиться за показниками приладу обліку теплової енергії, що встановлений на його вводі, пропорційно до опалювальної площі квартир. При цьому, тепловий лічильник обліковує фактично спожиту теплову енергію житловим будинком. Також зазначено, що відокремлення (відключення) від мереж централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, в тому числі на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. В даному листі наведений розрахунок наданих послуг за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року, а також до листа долучений розрахунок фактичної вартості послуг з постачання теплової енергії на 1 кв.м опалювальної площі квартири (а.с.42-43, том 1).

Відповідно до оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_5 за період з листопада 2021 року по травень 2023 року наявна поточна заборгованість з оплати за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, внутрішньобудинкових систем опалення будинку в сумі 73,79 грн (а. с. 148, том 1).

Позивач, звертаючись до суду, просить визнати дії КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» такими, що порушують її права як споживача житлово-комунальної послуги за договором №07001297 від 01 березня 2016 року «Про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку» по квартирі АДРЕСА_1 , відповідно здійснити перерахунок до умов цього договору та надати акт звірки.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Відповідно до ст.7 цього закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Як зазначалось раніше, 01 березня 2016 року між сторона у справі укладено договір №07001297 про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку. Договір діє протягом одного року. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила намір внести до нього зміни або доповнення, він вважається щорічно пролонгованим на наступний термін.

Однак, з 01 травня 2021 року набрали чинності зміни до Закону України «Про житлово - комунальні послуги», які передбачали нову систему взаємовідносин, що виникають у процесі надання та споживання цих послуг, та визначено особливості укладання, зміни та припинення договорів.

Так, відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до ч.7 ст.14 цього Закону до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Відповідач КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, опублікувавши текст на веб-сайті підприємства. Доступ до веб-сайту підприємства є відкритим. Інформації, що мешканці будинку АДРЕСА_3 , де мешкає позивач, у визначений законом строк вибрали модель організації договірних відносин матеріали справи не містять. Тобто з 01 листопада 2021 року почав діяти, зокрема Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, укладений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» в редакції постанови від 08 вересня 2021 року №1022.

Враховуючи те, що в суду відсутні відомості, які свідчать про те, що співвласники багатоквартирного будинку, де мешкає позивач, прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, а тому між сторонами справи укладений договір та відповідно з 1 листопада 2021 року між ними існують правовідносини врегульовані цим Типовим договором.

Укладення таким чином договору не суперечать вимогам ст. 633, 634 ЦК України та відповідає положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Щодо посилання позивача на не відображення в договорі якості послуг ( п.6), то як слідує зі змісту цього договору питання якості послуг містить відсилочну норму. Разом з цим це не виключає його укладення.

Твердження позивача, що відповідачем не було опубліковано про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг суд оцінює критично, зважаючи, що жодних доказів на підтвердження вказаного позивачем надано не було. В той же час слід констатувати, що позивач здійснював оплату за послугу теплопостачання з листопада 2021 року на нових умовах відповідно до укладеного Типового договору.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21).

Що стосується договору № 07001297 від 01 березня 2016 року про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, який укладений між сторонами у справі, він вважається таким, що припинив свою дію відповідно до п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Отже вимоги позивача щодо визнання дій КП ВМР«Вінницяміськтеплоенерго» такими, що порушують її права як споживача житлово-комунальної послуги за договором № 07001297 від 01 березня 2016 року «Про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку» задоволенню не підлягають, зважаючи, що в спірний період, тобто з листопада 2021 року по березень 2023 року відносини між сторонами у справі врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії, який укладений відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» зі змінами, а не договором № 07001297, який припинив свою дію.

При цьому, суд звертає увагу на те, що квартира АДРЕСА_5 від`єднана від системи централізованого теплопостачання та обладнана автономною системою опалення. Разом з тим, вказана обставина не виключає існування договірних відносин між сторонами на підставі Типового договору та не звільняє від обов`язку визначеного чинним законодавством на його укладення.

Відповідно до Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022) відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Аналогічні положення містить і Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії.

Згідно з п.п. 11 п. 41 Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Відповідно до абз. 4 пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Згідно з пунктом 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022), споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за №1502/32954, затверджена Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, якою встановлено порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення.

Згідно пункту 12 розділу IV вказаної Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Тобто наявність договірних відносин та відповідно обов`язок щодо сплати за обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку споживачам, які відключені від систем централізованого опалення, законодавчо обґрунтовані та носять обов`язковий характер.

Відповідні висновки неодноразово висловлені Верховим Судом, зокрема в постанові від 22 грудня 2020 року в справі № 311/3498/18.

Слід зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач забезпечує будинок АДРЕСА_3 послугами з централізованого теплопостачання в цілому, що підтверджується, зокрема рішеннями Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 грудня 2020 року №2634 та від 21 липня 2022 року №1447, які перебувають в загальному доступі.

Будь-яких доказів, які б свідчили про ненадання таких послуг чи надання їх неналежної якості матеріали справи не містять.

Як вказувалося, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Житло позивача знаходиться у багатоквартирному будинку та, як встановлено судом, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» забезпечує вказаний будинок послугами, відповідно позивач

зобов`язаний нести витрати в частині обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.

Позивач, звертаючись з позовом, вказує, що відповідач всупереч Закону України « Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» збільшив плату (тарифи) за послуги, в той час як обсяги не збільшились.

Однак слід звернути увагу, що тарифи встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 09 вересня 2020 року № 1671 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго»» та умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення становить 1314,08 грн/Гкал (з ПДВ).

Вказані постанова є в загальному доступі, а також інформація щодо розміру тарифів розміщена на офіційному сайті відповідача - https://vmte.vn.ua/price_population.html.

Крім плати за послугу з постачання теплової енергії споживачам також нараховуватися абонентська плата (ч.5 ст. 13 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Слід відмітити, що в Єдиному рахунку за надані житлово-комунальні та інші послуги в графі «Вінницяміськтеплоенерго» відображається як абонентська плата, так і плата за послугу з постачання теплової енергії.

Наразі слід констатувати, що в колонці «тарифи» в стрічці «Вінницяміськтеплоенерго» Єдиного рахунку за надані житлово-комунальні та інші послуги по квартирі, належній позивачу, некоректно відображено його цифровий вираз, адже вказаний в цій колонці цифровий вираз є розрахунковим та відображає вартість Гкал, що припадає на 1 кв.м площі з урахуванням: кількості використаної теплової енергії будинком, частки від загального обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби, загальної опалювальної площі будинку та встановленого тарифу.

При розрахунку цієї вартості частка від загального обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби визначається відповідно до п. 8 розділу ІУ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за №1502/32954.

При цьому, при розрахунку тариф є незмінний та відповідає розміру, встановленому постановою НКРЕКП від 09 вересня 2020 року № 1671, про що свідчать розрахунки відповідача, а тому твердження позивача в цій частині не заслуговують на увагу.

Щодо застосування Методики та зокрема п.8, то слід відмітити, що відповідно до ч.8 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається, зокрема з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання будівлі визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг в частині визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення передбачає можливість застосування як розрахункового, за проектом, так і спрощеного методу визначення обсягу теплової енергії (розділ ІУ Методики).

Наразі відповідач застосовує спрощений метод, відповідно до якого у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %.

Застосування такого методу відповідає нормам чинного законодавства. При цьому відомостей, що відповідач має дані щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах в будинку, де мешкає позивач, та які б давали можливість застосувати інший метод, в тому числі і формулу 24 Методики, на яку посилається позивач, матеріал справи не місять.

Тобто відповідач при визначенні плати за теплову енергію вправі застосовувати частку від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку, як - то визначено Методикою, в розмірі 25%.

Слід також звернути увагу, що Методика в первинній редакції передбачала для п`ятиповерхового будинку частку в розмірі 12%.

28 грудня 2021 року вказана Методика, затверджена в новій редакції, та передбачає застосування частки в розмірі 25% для п`ятиповерхових будинків для визначення обсягу теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення. Наказ про затвердження Методики в новій редакції набув чинності з моменту його опублікування 28 січня 2022 року.

Наразі слід констатувати, що відповідач ще в лютому - квітні 2022 року продовжував застосовувати частку в розмірі 12%, однак це не свідчить про порушення прав позивача.

Щодо застосування показника загальної площі будинку в розрахунку, то як слідує з нього, відповідач зазначає загальну площу опалення будинку 2898 кв.м. Позивач же вказує, що така площа складає 3901,2 кв.м, яка визначена ним шляхом множенням кількості під`їздів ( 4) на площу опалення в під`їзді, де вона мешкає, яка зазначена в проекті від`єднання її квартири.

Слід відмітити, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо опалювальної площі будинку, де мешкає позивач.

Розрахунок проведений позивачем з урахуванням наданого ним витягу з проекту не є належним доказом, що підтверджує цю обставину, зважаючи, що загальна площа будинку є технічним показником, яка визначається відповідним органом, та не може здійснюватися розрахунково самостійно без відповідних правовставлюючих документів. Відповідачем також належних доказів щодо цієї обставини суду не надано, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку цьому показнику.

Відповідно до загальних засад цивільно-процесуального законодавства, сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

При цьому слід зазначити, що навіть доведеність цієї обставини позивачем не є підставою про зобов`язання відповідача провести перерахунок нарахування плати за теплову енергію по вищевказаній квартирі за період з листопада 2021 року по березень 2023 року за умовами договору № 07001297 від 01 березня 2016 року «Про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку» та задоволення цієї вимоги, оскільки, як вказувалося, в зазначений період часу вищевказаний договір припинив свою дію на підставі п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме з такими вимогами звернувся позивач.

Як і не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов`язання відповідача надати позивачу акт звірки плати за теплову енергію по вказаній квартирі з детальним її розрахунком за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, яка є похідною від попередніх вимог.

Щодо такого показника як обсяг спожитої теплової енергії по будинку, то відповідач в підтвердження своїх заперечень надав акти відпустку теплової енергії, вказуючи, зокрема, що зняття показників здійснюється дистанційно. Наразі позивач заперечує цю обставину, посилаючись як на норми Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», так і на дату виготовлення лічильника, зазначену в його паспорті.

Однак слід зазначити, що відповідно до ст.11 Закону України ««Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» зняття показань вузлів комерційного обліку щомісяця здійснюється виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у присутності споживача або його представника (представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя багатоквартирного будинку), якщо інше не передбачено договором.

Наразі Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії передбачає можливість дистанційного зняття показників засобів комерційного обліку.

Слід також відмітити, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо можливості лічильника, який розміщений в будинку, де мешкає позивач, забезпечувати зняття показників вимірювання обсягів в такому порядку чи його обладнання пристроями, які забезпечують таку можливість, або ж неможливості лічильника здійснювати таку функцію. Не є таким доказом і паспорт лічильника, сам факт виготовлення лічильника в 2016 році не доводить такої обставини.

Відсутність вказаних доказів не надає можливість надати оцінку обсягам спожитої енергії в будинку, які враховується при визначенні плати за теплову енергію на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення. Однак, вказане також не є підставою про зобов`язання відповідача провести перерахунок позивачу відповідно до умов договору №07001297 від 01 березня 2016 року, про що поданий позов, та який, як установлено судом, припинив свою дію.

Твердження позивача про ненадання послуг у зв`язку з відсутністю в під`їзді радіаторів опалення, суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

Слід звернути увагу, що будинок, де мешкає позивач, в цілому забезпечується послугами теплопостачання.

Приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав є спільним майном багатоквартирного будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №529/613/17-ц, від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18-ц.

Відповідно до ст.382 ЦК України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання (незалежно від їх розташування) і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку.

Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Загальнобудинкові потреби на опалення це витрати на опалення на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Тобто вказані витрати включають декілька складових. Розмір вказаних витрат, як вказувалося вище, визначається у встановленому порядку.

Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку та, як встановлено судом, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» надає послуги з теплопостачання цього будинку, в тому числі і забезпечує функціонування внутрішньобудинкової системи централізованого опалення, тому позивач зобов`язаний нести витрати на оплату послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, спільно з іншими власниками квартир цього будинку. При цьому слід врахувати, що підтримання температури у місцях загального користування відбувається не тільки через опалювальні пристрої, а також за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 зі змінами, Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за №1502/32954, ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ,

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», місцезнаходження: 21000, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 13, .

Повний текст рішення складений 12.12.2023.

Суддя: