РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1355/23

30 листопада 2023 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника позивача - адвоката Вотава І.Л.

представника відповідача - Таргонія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Волинський військовий лісгосп" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Волинський військовий лісгосп" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 30-ОС (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» від 27 березня 2023 року, поновити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді головного лісничого в Державному підприємстві «Волинський військовий лісгосп» (вул. Героїв УПА, 5, м. Луцьк, 43006, ), стягнути з Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» (вул. Героїв УПА, 5, м. Луцьк, 43006, ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04.11.2022 р. у справі №564/2026/21 (згідно якого зобов`язано поновити ОСОБА_2 на посаді головного лісничого ДП «Волинський військовий лісгосп») відповідачем до штату введено ще одну посаду головного лісничого і 3 січня 2023 року згідно наказу ДП «Волинський військовий лісгосп» №01-ОС, ОСОБА_2 прийнято на посаду головного лісничого у ДП «Волинський військовий лісгосп».

Однак, 24 січня 2023 року наказом ДП «Волинський військовий лісгосп» №07-ОД «Про внесення змін в штатний розпис», у зв`язку з оптимізацією чисельності персоналу та виробничою необхідністю, скорочено з 25 березня 2023 року посаду головного лісничого (1 посада), підстава: рапорт інспектора кадрів та 27 березня 2023 року наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) № 30-ОС ДП «Волинський військовий лісгосп» позивача було звільнено з посади головного лісничого, у зв`язку з скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України, підстава звільнення - наказ № 08-ОД від 24.01.2023р.

Позивач вважає, що звільнення його з посади головного лісничого відбулося з порушенням трудового законодавства, а відтак є незаконним.

Зокрема зазначає, що запропоновані відповідачем у повідомлені від 24.01.2023 року посади інспектора з кадрів та водія авто волга, не можуть вважатися такими, що відповідають професії чи спеціальності позивача, а інших повідомлень з пропозиціями вакантних посад від ДП «Волинський військовий лісгосп» не надходило. Окрім того, відповідачем не проводився порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, які займають посади головних лісничих, не враховувалось його переважне право на залишенні на роботі, а отже звільнення його з посади головного лісничого на підставі п.1 ст.40 КЗпП України відбулося з порушенням ст. 49-2 КЗпП України, що згідно зі ст.235 КЗпП України є підставою для поновлення ОСОБА_2 на роботі.

Представник позивача - адвокат Вотава І.Л. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задоволити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні та поданому на адресу суду відзиві на позов просив суд відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, з`ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КзпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При звільненні за пунктом 1 частини першої статті 40 КзпП України необхідним є додержання порядку вивільнення працівників, встановлених статтями 40, 42, 49-2 КЗпП україни.

За правилами статті 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 49-2 КзпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 809/1353/16 та від 13 березня 2020 року у справі №813/2688/16, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вивільнення працівників у разі скорочення штату, яка передбачає: 1) повідомлення працівників не пізніше, ніж за два місяці; 2) пропонування працівнику всіх наявних вакантних посад, які були наявними на момент попередження працівника про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації; 3) перевірку наявності у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, тобто здійснення їх порівняльного аналізу за такими критеріями.

При цьому, визначальним критерієм для встановлення наявності переважного права на залишення на роботі працівника при скороченні чисельності штату у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень його кваліфікації та продуктивність праці, а сімейний стан, стаж роботи та інші обставини, що надають право для залишення на роботі, враховуються лише у тому разі, коли працівники мають однакову кваліфікацію і продуктивність праці. Разом з тим, під кваліфікацією розуміється здатність працівника виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи.

Так, судом встановлено, що 04 листопада 2022 року рішенням Костопільського районного суду Рівненської області у справі № 564/2026/21, було задоволено позов ОСОБА_2 до Державного підприємства "Волинський військовий лісгосп" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Первинна профспілкова організація працівників Збройних Сил України ДП «Костопільський військовий лісгосп» та визнано незаконним та скасовано наказ ДП "Костопільський військовий лісгосп" №63-к від 18.06.2021 року "Про звільнення ОСОБА_2 ", зобов`язано поновити ОСОБА_2 на посаді головного лісничого в Державному підприємстві "Волинський військовий лісгосп" з 22 червня 2021 року, стягнуто з ДП "Волинський військовий лісгосп" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 280555 грн. за мінусом вирахувань податку на доходи фізичних осіб та військового збору, судові витрати в сумі 19 000 грн. та допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

06 квітня 2023 року постановою Рівненського апеляційного суду у справі №564/2026/21 апеляційну скаргу представника Державного підприємства "Волинський військовий лісгосп" залишено без задоволення, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2022 року без змін.

Згідно наказу ДП "Волинській військовий лісгосп" № 02-ОД від 03 січня 2023 року "Про внесення змін до штатного розпису" на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04.11.2022 року по справі № 564/2026/21 внесено до штатного розпису такі зміни: у розділі "Керівний склад" для посади "Головний лісничий" у графі "Кількість посад" цифру "1" замінено цифрою "2", у графі "Місячний фонд зарплати" число "16100,00" замінено на "32200,00".

Внесено в дію зміни до штатного розпису з 04 січня 2023 року (а.с.25).

Таким чином, на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04.11.2022 р. у справі № 564/2026/21, згідно якого було поновлено ОСОБА_2 на посаді головного лісничого ДП "Волинській військовий лісгосп", відповідачем до штату було введено ще одну посаду головного лісничого.

04 січня 2023 року, згідно наказу ДП "Волинський військовий лісгосп" № 01-ОС, ОСОБА_2 прийнято на посаду головного лісничого у ДП "Волинський військовий лісгосп".

Встановлено, що з моменту поновлення позивача на роботі, а саме з 04 січня 2023 року у штаті ДП "Волинській військовий лісгосп" були наявні дві посади головного лісничого, одну з яких обіймав позивач - ОСОБА_1 , а іншу - ОСОБА_4 .

Згідно наказу ДП «Волинський військовий лісгосп» від 24 січня 2023 року №07-ОД «Про внесення змін в штатний розпис» в зв`язку з оптимізацією чисельності персоналу та у зв`язку з виробничою необхідністю скорочено з 25 березня 2023 року наступні посади: головний лісничий - 1 посада. Підстава: рапорт інспектора з кадрів (а.с.26).

Відповідно до наказу ДП «Волинський військовий лісгосп» від 24 січня 2023 № 08-ОД «Про попередження про звільнення у зв`язку зі скороченням штату», згідно з наказом від 24 січня 2023 року № 07-ОД «Про внесення змін в штатний розпис» попереджено про звільнення з 25 березня 2023 року відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України: головного лісничого ОСОБА_2 . Підстава: наказ від 24.01.2023 р. № 07-ОД (а.с.27).

Встановлено, що ОСОБА_3 , 24 січня 2023 року було вручено повідомлення, згідно якого останнього повідомлено про майбутнє скорочення штату ДП «Волинський військовий лісгосп», яке відбудеться з 25 березня 2023 року відповідно до наказу від 24.01.2023 року №07-ОД «Про внесення змін в штатний розпис» та наказу від 24.01.2023 року № 08-ОД «Про попередження про звільнення у зв`язку зі скороченням штату» та те, що посада головного лісничого, яку він обіймає, підлягає скороченню.

В зв`язку з цим ОСОБА_3 запропоновано перейти на інші посади: інспектор з кадрів; водій авто ОСОБА_5 (а.с.28).

З листа ДП «Волинський військовий лісгосп» вих. № 220 від 27 квітня 2023 року встановлено, що у період з 24 січня 2023 року по 1 квітня 2023 року у ДП «Волинській військовий лісгосп» були наявні наступні вакантні посади: водій авто ОСОБА_5 та інспектор з кадрів (0,5 ставки) (а.с.57).

Судом було встановлено, що відповідно до повідомлення від 24 січня 2023 року, позивачу ОСОБА_3 було запропоновано перейти на зазначені вакантні посади, однак, останній не надав письмової згоди на переведення.

Згідно наказу (розпорядження) № 30-ОС від 27.03.2023 року про припинення трудового договору (контракту) звільнено з 27 березня 2023 року ОСОБА_2 з посади головного лісничого, у зв`язку зі скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпЗ України), підстава звільнення наказ № 08-ОД від 24.01.2023 р. (а.с.29).

З наказом (розпорядженням) ОСОБА_1 ознайомлений 27 березня 2023 року.

З наведено вбачається, що відповідачем було належно виконано вимоги вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 1 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, а саме позивача було попередженно про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці та йому було запропоновано всі наявні вакантні посади, які були наявними на момент його попередження про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення, які він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , також, покликався на те, що відповідачем не проводився порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, які займають посади головних лісничих, а саме його, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Зазначив, що відповідачем не було враховано його переважне право на залишенні на роботі.

Зокрема, позивач вказав, що має безперервний стаж роботи на підприємстві, тривалістю більше як 16 років, та на посаді головного лісничого позивач перебував з 15.08.2016 року, тобто понад 6 років, за цей час роботи він постійно підвищував свою кваліфікацію, нагороджувався почесними грамотами, показував високу продуктивність праці та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 569/9913/18 (провадження № 61-15809св19) Верховний Суд вказав, що процедура визначення кваліфікації та продуктивність праці працівників, а також процедура визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, законодавчо не визначена. Проте, враховуючи, що потреба у визначені (оцінці) наявності такого права виникає при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченні чисельності штату працівників, яке ініціюється роботодавцем, тому створити умови та провести таку оцінку повинен роботодавець.

Так, в судовому засіданні, з клопотання за підписом директора ДП "Волинський військовий лісгосп" В.Максимчука за вих. №516 від 19.10.2023 року, було встановлено, що 23.01.2023 року на виробничій нараді в присутності директора, головного інженера, інспектора з кадрів, начальника юридичного відділу, лісничого Луцького лісництва, інженера з охорони та захисту лісу та інженера лісового господарства було обговорено питання про скорочення однієї одиниці посади головного лісництва.

Зокрема, зазначено, що на цій виробничій нараді було враховано, що ОСОБА_4 - займає посаду головного лісничого ДП "Волинський військовий лісгосп" з 28.07.2021 року, а безперервний стаж роботи в державному підприємстві "Волинській військовий лісгосп" у ОСОБА_4 складає вже 8 років (прийнятий на роботу 30.05.2016 і по цей час), а ОСОБА_1 - займає посаду головного лісничого ДП "Волинський військовий лісгосп" з 04.01.2023 року, на займаній посаді фактично в ДП "Волинський військовий лісгосп" не працював, адже був поновлений на роботі згідно рішення суду з 22.06.2021 року, а до виконання посадових обов`язків фактично не приступив.

Також, при визначенні переважного права залишенні на роботі при скороченні штату працівників було встановлено продуктивність праці ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на посаді головного лісничого.

Так, на виробничій нараді було встановлено, що продуктивність праці ОСОБА_4 є значно вищою, так як в його підпорядкуванні знаходиться 7 лісництв, він сумлінно виконує посадові обов`язки, дотримується трудової дисципліни, немає доган, відсутні прогули та відпустки без збереження заробітної плати, а також немає жодних зауважень з боку керівництва щодо строків, якості та обсягу виконання роботи.

Вказано, що при оцінці продуктивності праці було враховано, що під час роботи в ДП "Костопільський військовий лісгосп" в підпорядкування ОСОБА_2 перебувало всього 2 лісництва, що значно менше за обсягом, ніж в підпорядкуванні ОСОБА_4 в ДП "Волинський військовий лісгосп".

Також, представником відповідача у відзиві зазначено, що продуктивність праці ОСОБА_4 на посаді головного лісничого оцінюється як висока, що підтверджується наказами про преміювання (а.с.81-85), і загальний стаж роботи в сфері лісового господарства - понад 21 рік.

Факт того, що ОСОБА_1 фактично з 04.01.2023 року по 27.03.2023 року, так і не приступив до виконання покладених на нього посадових обов`язків підтверджується довідкою № 219 від 27.04.2023 року (а.с.58), довідкою № 517 від 19.10.2023 року та інформацією за вих. № 588 від 27.11.2023 року.

Таким чином, відповідачем було доведено, що на виробничій нараді було з`ясовано, що продуктивність праці ОСОБА_4 на посаді головного лісничого ДП "Волинський військовий лісгосп" є значно вищою, ніж позивача ОСОБА_2 та обґрунтовано залишено на роботі саме ОСОБА_4 .

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_2 відбулося відповідно до вимог трудового законодавства, оскільки на підприємстві дійсно мало місце скорочення чисельності штату, що відповідає положенням пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Встановивши відсутність у позивача переважного права на залишення його на роботі, йому у законодавчо визначений строк було повідомлено про наступне звільнення й одночасно запропоновано наявні вільні посади, згоду на переведання на ці посади позивач не надав, тому порушень статті 49-2 КЗпП України не встановлено.

Доказів протилежного суду не надано і судом таких доказів не здобуто.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_2 до задоволення не підлягають в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Державне підприємство «Волинський військовий лісгосп», вул.Героїв УПА 5, м.Луцьк, .

Повний текст рішення складено 05.12.2023 року.

СуддяО. С. Цвіркун