Дата документу 12.12.2023
Справа № 501/1814/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідачів:

1 ОСОБА_2

2 ОСОБА_3

3 Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

третя особа: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Євгенія Юріївна

предмет та підстави позову: про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 09.05.2023 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (третя особа: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Євгенія Юріївна) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, згідно якої просить суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача.

Приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Є.Ю. відкрито спадкову справу №19/2022 щодо майна померлої ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що з моменту ведення активних бойових дій з 24.02.2022 він разом з дитиною виїхав за межі України, де дізнався про смерть своєї матері. У зв`язку з перебуванням за кордоном, позивач зіткнувся з рядом труднощів пов`язаних з питанням прийняття спадщини після смерті матері.

Також, позивач вказує в позові, що 28.02.2022 Постановою Кабінету Міністрів України №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття.

Враховуючи наведене, позивач на території Молдови 22.09.2022 склав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті його матері, справжність його підпису засвідчено нотаріусом Республіки Молдова та зареєстровано в реєстрі за №2-4577.

Вказана заява 28.09.2022 зареєстрована приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Є.Ю. та долучена до спадкової справи, після чого приватний нотаріус повідомив позивача про наявність помилки в його заяві щодо дати смерті спадкодавця.

Позивач вказує в позові, що ним виправлено помилку та складено відповідну заяву, яка зареєстрована приватним нотаріусом 06.10.2022 та долучено до нотаріальної справи.

Вважаючи що заява про прийняття спадщини була подана у встановлені законом строки, 05.04.2023 до приватного нотаріуса Симон Є.Ю. на підставі посвідченої нотаріально довіреності в інтересах позивача звернулась ОСОБА_5 .

Приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Є.Ю. 06.04.2023 складено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що позивач подав заяву про прийняття спадщини після спливу 6 місяців з дня смерті його матері.

Відповідачі відзиву на позов не надали.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача 15.11.2023 надав до суду заяву про розгляд справи без виклику сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач ОСОБА_3 15.06.2023 надав до суду заяву про визнання позовних вимог (а.с.44) та просив суд розглядати справу без його участі.

Представник ОСОБА_2 адвокат Латій О.В. в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що строк для прийняття спадщини є присічним, законодавець у ст.1270 ЦК України не передбачає допустимості існування «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини». Щодо труднощів для спадкоємця на вчинення дій на прийняття спадщини, в матеріалах справи, окрім закордонного паспорту позивача не міститься жодного доказу на підтвердження об`єктивних, непереборних істотних труднощів для позивача на подачу заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідача 15.11.2023 надала до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у відсутності сторін.

Інші сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 09.05.2023 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.21).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 17.05.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні (а.с.28-29).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 19.06.2023 витребувано нотаріальну справу (а.с.50-51).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача (а.с.111).

Приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Є.Ю. відкрито спадкову справу №19/2022 щодо майна померлої ОСОБА_4 (а.с.89, 94).

Позивач на території Молдови 22.09.2022 склав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті його матері, справжність його підпису засвідчено нотаріусом Республіки Молдова та зареєстровано в реєстрі за №2-4577 (а.с.103).

Вказана заява 28.09.2022 зареєстрована приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Є.Ю. та долучена до спадкової справи, після чого приватний нотаріус повідомив позивача про наявність помилки в його заяві щодо дати смерті спадкодавця (а.с.104).

05.04.2023 до приватного нотаріуса Симон Є.Ю. на підставі посвідченої нотаріально довіреності в інтересах позивача звернулась ОСОБА_5 (а.с.116-127).

Приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Є.Ю. 06.04.2023 складено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що позивач подав заяву про прийняття спадщини після спливу 6 місяців з дня смерті його матері (а.с.125-126).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовуєтьси лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі№ 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.

У даній справі суд установив, що мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.111). Відтак, останнім днем строку прийняття спадщини для позивача як спадкоємця першої черги після смерті своєї матері було 06.09.2022.

Позивач на території Молдови 22.09.2022 склав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті його матері, справжність його підпису засвідчено нотаріусом Республіки Молдова та зареєстровано в реєстрі за №2-4577 (а.с.103).

Разом з тим, 06.09.2022 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Є.Ю. за заявою ОСОБА_2 відкрито спадкову справу №19/2022 щодо майна померлої ОСОБА_4 (а.с.89, 94).

Позивач обґрунтовуючи позов, наводить наступні аргументи у якості перешкод для звернення до нотаріуса, а саме, що з моменту ведення активних бойових дій з 24.02.2022 він разом з дитиною виїхав за межі України, де дізнався про смерть своєї матері. У зв`язку з перебуванням за кордоном, позивач зіткнувся з рядом труднощів повязаних з питанням прийняття спадщини після смерті матері.

Також, позивач вказує в позові, що 28.02.2022 Постановою Кабінету Міністрів України №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено зупинення переьбігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття.

24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено правовий режим воєнного стану.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 25.02.2022 виїхав за межі України (а.с.10), майже за 6 місяців до завершення граничного строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому ця обставина, не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки у заявника було достатньо часу для реалізації права на вступ у спадщину.

Суд звертає увагу, що позивач на території Молдови 22.09.2022 склав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті його матері, справжність його підпису засвідчено нотаріусом Республіки Молдова та зареєстровано в реєстрі за №2-4577.

Доказів того, що у позивача існували будь-які передшкоди та труднощі для звернення до нотаріуса у встановлені законом строки для складання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері, матеріали справи не місять.

Тому, вказані обставини не можуть бути підставою для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Самі по собі посилання позивача на існування труднощів пов`язаних з питанням прийняття спадщини після смерті матері не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Позивачем не доведено ту обставину, що запровадження в Україні воєнного стану перешкоджало йому у реалізації права на прийняття спадщини. Саме ж по собі моральне пригнічення і панічні настрої у період воєнного стану не вказує на поважність пропуску зазначеного строку. Доказів конкретних перешкод, пов`язаних із введенням в Україні воєнного стану, та яким саме чином і які обмеження заважали йому звернутися до нотаріуса, а також способу такого як-то особисто або засобами поштового зв`язку суду не надано, та не зазначено про таке.

Помилкове посилання заявника на застосуванні до виниклих правовідносин вимог п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, якою визначено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, не заслуговує на увагу, оскільки обов`язковою в цьому випадку для застосування судами у відповідності до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України є постанова Верховного Суд від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, якою вказаний пункт визнано таким, що суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Отже, для правильного вирішення справи, не має значення, в якій редакції діяла вказана постанова, на що позивається позивач, оскільки правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

2) строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину.Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

3) законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Тому застосуванню до спірних правовідносин для прийняття спадщини підлягає саме 6-місячний строк, встановлений Цивільним кодексом України, який сплив 06 вересня 2022 року, і після спливу якого лише 28 вересня 2022 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не надавши поважних причин пропуску такого строку, які б були об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього як спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (третя особа: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Симон Євгенія Юріївна) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити повністю.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко