Справа № 352/1469/22
Провадження № 22-ц/4808/434/23
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 08 лютого 2023 року в складі судді Олійника М. Ю., ухвалене в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що він є власником земельної ділянки та житлового будинку, розташованих по АДРЕСА_1 . 09 квітня 2022 року внаслідок падіння дерева із сусідньої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 було пошкоджено належне йому майно. На місце падіння дерева було направлено чергове відділення ДПРП с. Ямниця ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області в складі трьох чоловіків особового складу на Daimler-Benc LP 608. У ході обстеження було встановлено, що на крівлю житлового будинку впало великогабаритне дерево, силами особового складу дерево було зрізано та знято з крівлі житлового будинку. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 023/06-2022 від 22 червня 2022 року розмір матеріального збитку завданого житловому будинку літ. «А», що є в складі будинковолодіння по АДРЕСА_1 , внаслідок падіння великогабаритного дерева становить 20 661,60 грн. Окрім того, внаслідок даної події йому було завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 5 000 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки завдану майнову шкоду внаслідок пошкодження майна у розмірі 20 661,60 грн., 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 6 000,00 грн. витрат на проведення будівельно-технічного дослідження, 992,40 грн. судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Тисменицького районного суду від 08 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану майнову шкоду внаслідок пошкодження житлового будинку у розмірі 20 661,60 грн. та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 21 661,60 грн.

Також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто судові витрати: на сплату судового збору в розмірі 837,71 грн., пов`язані із залученням експерта в розмірі 5 063 грн. та на професійну правничу допомогу в розмірі 8 440 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 09 квітня 2022 року на житловий будинок, належний ОСОБА_2 впало великогабаритне дерево, що росло на земельній ділянці ОСОБА_1 . Факт звернення відповідачки до органів місцевого самоврядування та комунального підприємства з клопотаннями допомогти зрізати дерево, не звільняє її від відповідальності, оскільки саме власники приватних земельних ділянок є відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними. Також, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність дії непереборної сили. А тому завдана позивачу матеріальна шкода, розмір якої відповідач не спростував, підлягає стягненню з ОСОБА_1 . Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і з врахуванням глибини фізичних та душевних страждань та інших обставин, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що позивачеві завдано моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що вона неодноразово зверталась до Ямницької сільської ради із проханням допомогти їй зрізати дерево, останній раз напередодні падіння дерева. Сільською радою було скеровано працівників, які здійснили обміри та фотознімки дерева, однак, інших дій не вчинили. А отже, в її діях не вбачається протиправності, відповідно відсутній причинний зв`язок між її поведінкою та заподіяною шкодою. Стороною позивача не доведено її протиправної поведінки та не надано відповідних доказів, а тільки докази, які підтверджують факт падіння дерева. Водночас, з боку органу місцевого самоврядування вбачається протиправна бездіяльність у ненаданні їй допомоги по видаленню дерева. У зв`язку з відсутністю складу деліктного зобов`язання відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди позивачеві.

Також вказує, що позивачем за подання позову сплачено судовий збір не в повному обсязі, зокрема, не сплачено судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову (25 661,60 грн.) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з належними до нього спорудами і земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2019 року виданого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н. М. (а.с. 12-18).

Суміжним землевласником є ОСОБА_1 , якій на праві власності належить житловий будинок і земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 88-94).

Згідно з повідомленням № 199/01-16 від 19 квітня 2022 року ГУ ДСНС України в Івано-Франківської області, 09 квітня 2022 року до 2 ДПРЧ 1 ДПРЗ надійшло повідомлення від старости с. Майдан Ямницької ТГ ОСОБА_3 з проханням надати допомогу по зрізанню дерева, яке впало на крівлю житлового будинку ОСОБА_2 . В ході розвідки встановлено, що на крівлю житлового будинку впало великогабаритне дерево, силами особового складу дерево було зрізано та знято з крівлі житлового будинку (а.с.23).

Факт падіння дерева на житловий будинок ОСОБА_2 , і те, що дане дерево росло на прилеглій земельній ділянці ОСОБА_1 підтверджується фотознімками з місця події та стороною відповідачки не заперечувалось (а.с. 84-85).

Відповідно до висновку № 023/06-2022 експертного будівельно-технічного дослідження розмір матеріального збитку завданого житловому будинку літ. «А», що є в складі будинковолодіння по АДРЕСА_1 внаслідок падіння великогабаритного дерева становить 20 661,60 грн (а.с. 24-52).

За змістом відповіді на адвокатський запит від 08 грудня 2022 року № 1169, Ямницька сільська рада повідомила, що ОСОБА_1 зверталася до Ямницької сільської ради 12 серпня 2021 року щодо зрізки дерева висотою 20-25 м, яке росте на її присадибній земельній ділянці, на що їй було рекомендовано звернутися до КП «Ямниця». У період з кінця березня до початку квітня 2022 року жодних заяв від ОСОБА_1 не надходило. Усних звернень від останньої також не було (а.с. 110-111).

Положеннями статті 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2 статті 16 ЦК України).

Стаття 22 ЦК України передбачає, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а на останнього в даному випадку покладається лише обов`язок доведення факту заподіяння шкоди та її розміру.

Відповідно до пункту 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Суд першої інстанції, встановивши, що дерево, яке впало на належний позивачу житловий будинок, росло на земельній ділянці, власником якої є ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на його користь матеріальної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідачки у зв`язку із бездіяльністю органу місцевого самоврядування, пов`язаною з ненаданням їй допомоги по видаленню дерева, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України саме власники приватних земельних ділянок є відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними.

Крім того, відповідачкою не надано доказів про те, що падіння дерева відбулось внаслідок дії непереборної сили (стихійного лиха, екстремального явища природи катастрофічного характеру тощо), яке характеризується непередбаченістю та неможливістю своєчасно попередити і не пов`язане з неналежним виконанням нею заходів з благоустрою.

Відповідачка не довела під час розгляду справи відсутності своєї вини у заподіянні матеріальної шкоди позивачу, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Неспроможними є і посилання в апеляційної скарги про те, що позивачем за подання позову сплачено судовий збір не повному обсязі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог.

Станом на 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 481 грн.

Предметом позову у цій справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. А отже, ціна позову становить 25 661,60 (20 661,60 + 5 000) грн.

Оскільки ставка судового збору за подачу позову майнового характеру не може бути меншою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то розмір судового збору за подання позову становив 992,40 грн, який був сплачений позивачем.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тисменицького районного суду від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 травня 2023 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська