КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №757/57740/21-ц Головуючий у 1 інстанції: Хайнацький Є.С.

Провадження №22-ц/824/11808/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

05 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 03.08.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 7704, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 10.11.2006 року в розмірі 10 231,68 доларів США, що за курсом 26.09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2017 року становить 266 944,53 грн., на підставі якого 07.03.2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов`ю Володимирівною відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 26 000 (двадцять шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись частково із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року в частині стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 26 000 грн та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не мотивоване стягнення правничої допомоги з Банку користь Позивача у розмірі 26 000 грн.

Вказує, що матеріали справи не містять детального опису робіт виконаних адвокатом та розрахунку витрат із зазначенням витраченого часу.

Відзиву подано не було.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на користь позивача 26 000,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: копію договору про надання правової допомоги від 15.09.2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Поліщуком О.С.; копію додаткової угоди № 1 від 15.09.2021 року до вказаного договору, згідно з п. 1 якої клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду), який складає 26 000,00 грн.; копію звіту з виконаної роботи від 05.10.2021 року; копію акту виконаних робіт до договору № б/н від 15.09.2021 року.

Ухвалюючи в цій частині рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 26 000,00 грн. суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано документально підтверджені докази щодо обсягу наданих адвокатами послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті позивачем, у розмірі 26 000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення представником позивача, є обґрунтованими, тобто підтвердженими належними доказами.

Стосовно заперечень відповідача з сумою витрат позивача на надання правничої допомоги в розмірі 26 000,00 грн., суд першої інстанції зазначив, що представником відповідача не подано доказів на спростування витрат на правничу допомогу та не доведено неспівмірності витрат на оплату послуг адвокатів позивача з наданими послугами.

Представник відповідача, заперечував проти заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу, однак клопотання про зменшення цих витрат не заявляв, доводів щодо не співмірності витрат на правничу допомогу понесених стороною суду не надав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом були надані послуги та вчинені дії, що відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на складання та подання цих документів, є обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що доводи відповідача, що адвокатом позивача завищено час роботи на отримання документів виконавчого провадження та складання позовної заяви, не можуть бути враховані при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, оскільки не підтверджені доказами і є суб`єктивною оцінкою відповідача та спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що представник позивача надавав вказані послуги.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До апеляційної скарги, як і до заперечень у суді першої інстанції, представник відповідача належних та допустимих доказів на підтвердження не співмірності витрат на професійну правничу допомогу так і не надав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій правильно врахував правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17 та від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії, а тому, дійшов до вірного висновку щодо того, що час витрачений адвокатом не досліджується судом в рамках його обґрунтованості, оскільки такі послуги підтверджуються фактичним їх наданням та матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 07 грудня 2023 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Л.П. Сушко

В.І. Олійник