Справа № 183/5902/22
№ 2/183/1111/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Шевченко О.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 1136,45 доларів США.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 03.04.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNN0GA00000011. Відповідно до договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 28 050,00 доларів США на термін до 03.04.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць нараховані від суми непогашеної в трок заборгованості за кредитом.

Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості у зв`язку із чим прострочена сума заборгованості за тілом кредиту склала 33 067,88 доларів США.

На підставі зазначеного порушення зобов`язання за кредитним договором відповідач за період з 21.09.2019 по 12.11.2020 року має заборгованість у розмірі 1 136,45 доларів США, що становить 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Зазначену суму заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати.

09 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення по справі, у яких зазначив, що термін дії кредитного договору № DNN0GA00000011 від 03 квітня 2008 року сплив 03 квітня 2018 року, саме з цієї дати починається розрахунок загальної позовної давності, термін якої сплив 03 квітня 2021 року.

П. 5.5 кредитного договору передбачено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років. Ця домовленість між сторонами не є законною, а є одноосібною зі сторони позивача та не законною, так як не містить підпису відповідача, не зафіксована домовленість сторін про збільшення позовної давності. Відтак, сторони за взаємною згодою не збільшували позовну давність.

Таким чином, на підставі викладеного відповідач просить суд позовні вимог залишити без задоволення, у зв`язку із пропуском відповідачем строку позовної давності.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 30).

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутність, заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

03.04.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNN0GA00000011, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 03.04.2008 р. по 03.04.2018 р. включно, у вигляді поновлюваної лінії у розмірі 28 050,00 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 3 050,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,04% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 15).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував, внаслідок чого, за розрахунком банку, станом на 09.09.2022 року виникла заборгованість у розмірі 33 067,88 доларів США, що складає тіло кредиту (а.с. 5-7).

При цьому, станом на момент розгляду справи, даних про погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за кредитом, матеріали справи не містять.

У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач за період з 21.09.2019 по 12.11.2020 рр. має заборгованість 1 136,45 доларів США), яка складається з наступного: 1136,45 доларів США) 3 % річних від простроченої суми, у відповідності до розрахунку проведеного позивачем (а.с. 8).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Внаслідок не виконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ст.611цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також суд зазначає, що у ч. 2 ст.625ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц.

У свою чергу, відповідач звернулася до суду із письмовою заявою про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

За змістом ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Стаття 267 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, відмовити у позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Стаття 257 Цивільного кодексу України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Згідно пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України.

Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

У матеріалах справи відсутні будь-які докази укладання між сторонами договору про збільшення позовної давності або переривання строку позовної давності.

У відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № DNN0GA00000011 від 03.04.2008 року, останній допустив заборгованість за тілом кредиту, у розмірі 33 067,88 доларів США, на яку позивачем за період з 21.09.2019 р. по 12.11.2020 р. нараховані 3% річних, що становлять 1 136,45 доларів США.

В той же час кінцевий строк повного погашення кредиту, встановлений у договорі, є 03.04.2018 року включно.

Зважаючи на вище викладене слід дійти висновку про те, що строк позовної давності у даному випадку сплив, оскільки позивач звернувся із вказаним позовом до суду 19.09.2022 року.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12, яка є обов`язковою для виконання судами України.

Враховуючи, що відповідачем подано до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності, та враховуючи, що представник позивача не надав суду жодного доказу поважності причин пропуску строку позовної давності, то у суду немає підстав для поновлення строку позовної давності, і відповідно, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" у повному обсязі з підстав пропуску строків позовної давності.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (), місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Сорока О.В.