КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/4403/23 Головуючий у суді І інстанції: Радзівіл А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Позднякова Михайла Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, під час якого народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час доньці виповнилось 18 років і вона навчається на 2 курсі денної форми навчання факультету захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Донька не має можливості працювати та самостійно забезпечувати себе, оскільки навчається на денній формі навчання. Позивачка вказала, що дитина ОСОБА_3 перебуває на її повному утриманні, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Вказала, що відповідач є здоровим і працездатним чоловіком, а тому в змозі виконувати обов`язки по утриманню доньки.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн, щомісячно, до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 11.03.2023 року і до припинення навчання ОСОБА_3 , але не більш, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 08 серпня 2023 року адвокат Поздняков Михайло Вікторович, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права. Вказує, що судом було встановлено, що повнолітня ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, за рахунок державного бюджету, отримує стипендію в розмірі 2910 грн та по 30.06.2023 року проходила навчання в м. Слупськ (Польща) в рамках Угоди про співпрацю, зі збереженням стипендії, вказаний доказ підтверджує відсутність потреби матеріальній допомозі, в тому числі і через те, що повнолітня донька забезпечена житлом, її дохід перевищує мінімальний прожитковий мінімум.

Зазначає, що судом також не було враховано, що відповідно до довідки про доходи відповідача, останній працевлаштований в ТОВ «БЛІЦ АВТО ТРЕЙД» на посаді менеджера зі збуту, отримує заробітну плату в розмірі 10200 грн з яких щомісячно сплачуються аліменти в розмірі 2463,30 грн.

Звертає увагу суду на те, що відповідач має захворювання, які потребують постійного лікування.

Позивач відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вважає обґрунтованою до стягнення суму аліментів у розмірі 3000 грн з урахуванням забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка забезпечить нормальне функціонування організму дитини із урахуванням потреб пов`язаних із навчанням у вищому навчальному закладі. При цьому суд першої інстанції вважає, що достатнім буде стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн, оскільки відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували можливість визначення аліментів в меншому розмірі.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Встановлено, що з 19 квітня 2003року по 29 жовтня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Подружжя сумісно мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).

Відповідно до Довідки факультету захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України від 27 січня 2023 року, ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання за державним замовленням на факультеті захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України з 01.09.2021 року згідно наказу №946 «СК» від 09.08.2021 року (а.с. 29).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит адвоката Позднякова М.В. від факультету захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України від 21.06.2023 року з якого вбачається, що ОСОБА_3 навчається за кошти державного бюджету і станом на 21.06.2023 року отримує стипендію у розмірі 2910 грн. (Наказ №1928 «С» від 30.12.2022 року НУБІП України, протокол засідання стипендіальної комісії №285 від 22.12.2022 року) (а.с. 61).

В матеріалах справи наявна довідка про доходи ОСОБА_1 про те, що він дійсно працює у ТОВ «Бліц Авто Трейд», займає посаду менеджер із збуту, отримує заробітну плату в розмірі 10200 грн та сплачує аліменти в розмірі 2463,30 грн (а.с. 76).

Також в матеріалах справи наявна виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1953, виданої на ім`я ОСОБА_1 , про те, що він перебував в стаціонарі з 03.08.2023 року по 04.08.2023 року (а.с. 77-78).

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що стягнення суми аліментів у розмірі 3000 грн з урахуванням забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка забезпечить нормальне функціонування організму дитини із урахуванням потреб пов`язаних із навчанням у вищому навчальному закладі є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що повнолітня ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, за рахунок державного бюджету, отримує стипендію в розмірі 2910 грн та по 30.06.2023 року проходила навчання в м. Слупськ (Польща) в рамках Угоди про співпрацю, зі збереженням стипендії, вказаний доказ підтверджує відсутність потреби матеріальній допомозі, в тому числі і через те, що повнолітня донька забезпечена житлом, її дохід перевищує мінімальний прожитковий мінімум, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент розгляду справи досягла 18 річного віку та навчається у вищому навчальному закладі, навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року №882 «Питання стипендіального забезпечення» заклади фахової передвищої, вищої освіти у межах коштів, передбачених для виплати стипендій, призначають академічні стипендії студентам, курсантам невійськових закладів фахової передвищої, вищої освіти згідно з рейтингом успішності (далі - рейтинг), що складається на підставі об`єктивних та прозорих характеристик, прямих вимірів навчальних досягнень здобувачів фахової передвищої, вищої освіти з кожного освітнього компонента і до якого включаються всі студенти, курсанти невійськового закладу фахової передвищої, вищої освіти, які навчаються на певному факультеті, в навчально-науковому інституті (відділенні) за денною формою здобуття освіти за відповідними курсом та спеціальністю (предметною спеціальністю, спеціалізацією).

Рейтинг студентів, курсантів невійськового закладу фахової передвищої, вищої освіти, які навчаються на одному факультеті, в навчально-науковому інституті (відділенні) певного закладу фахової передвищої, вищої освіти за денною формою здобуття освіти за відповідними курсом та спеціальністю (предметною спеціальністю, спеціалізацією), оприлюднюється на офіційному веб-сайті закладу освіти не пізніше ніж через три робочих дні після прийняття відповідного рішення стипендіальною комісією.

Тобто, академічна стипендія призначається відповідно до рейтингу успішності, який складається за результатами семестрового контролю.

Як вбачається із відповіді на адвокатський запит від факультету захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України від 21.06.2023 року ОСОБА_3 навчається за кошти державного бюджету і станом на 21.06.2023 року отримує стипендію у розмірі 2910 грн. (Наказ №1928 «С» від 30.12.2022 року НУБІП України, протокол засідання стипендіальної комісії №285 від 22.12.2022 року).

Те, що ОСОБА_3 отримує стипендію за результатами семестрового контролю, на підставі Наказу №1928 «С» від 30.12.2022 року НУБІП України не означає, що таку стипендію ОСОБА_3 буде отримувати за результатами кожного семестрового контролю. Отримання студентом вищого навчального закладу академічної стипендії залежить від його результатів у навчанні за кожний семестр навчання.

Тобто, те, що ОСОБА_3 отримує стипендію, розмір якої вище за прожитковий мінімум, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки зазначена виплата не є постійною, а залежить від результатів семестрового контролю.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що стипендію ОСОБА_3 отримує на підставі Наказу №1928 «С» від 30.12.2022 року НУБІП України, протокол засідання стипендіальної комісії №285 від 22.12.2022 року. Суду не надано відомостей про те, чи отримує ОСОБА_3 стипендію за результатами літнього семестрового контролю.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до довідки про доходи відповідача, останній працевлаштований в ТОВ «БЛІЦ АВТО ТРЕЙД» на посаді менеджера зі збуту, отримує заробітну плату в розмірі 10200 грн з яких щомісячно сплачуються аліменти в розмірі 2463,30 грн, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідач має постійний дохід, є працездатною особою, а отже, зобов`язаний приймати участь в матеріальному забезпеченні дітей.

Доводи представника скаржника в апеляційній скарзі про те, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться ще одна дитина не звільняє його від обов`язку утримувати дочку, яка продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має захворювання, які потребують постійного лікування, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки як вбачається з наданої представником апелянта виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1953 від 04.08.2023 року, ОСОБА_1 призначено обмеження фізичних навантажень протягом 1 місяця та надано лікувальні рекомендації, однак дані рекомендації по лікуванню надані протягом 30 днів, а не як зазначає представник відповідача потребують постійного лікування.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що право позивача було порушено відповідачем.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з 11.03.2023 року і до припинення навчання ОСОБА_3 , але не більш, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 182, 184 , 200 СК України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Позднякова Михайла Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «29» листопада 2023 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко Д.Р. Гаращенко В.І. Олійник