Справа №717/1799/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та встановлення факту, що має юридичне значення.

Позивач подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 22 жовтня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за № 82. Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати дитину на його утримання та виховання за адресою АДРЕСА_1 . Встановити той факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує свого сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати стягнути з відповідачки на його користь.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області як орган опіки та піклування.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що їх син ОСОБА_3 живе із ним. Відповідачка вирішила виїхати закордон, де проживає її мати.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позов та пояснила, що вирішила виїхати закордон із старшим сином сторін.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що зараз він живе з своїм батьком ОСОБА_4 в смт Кельменці і бажає надалі жити із батьком.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з?явився. Згідно висновку органу опіки та піклування Кельменецької селищної ради затвердженого рішення виконавчого комітету Кельменецької селищної ради №182 від 19 жовтня 2023 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 біля батька ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, наявні підстави для винесення рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , дошлюбне прізвище ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 22 жовтня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, про що 22 жовтня 2005 року складено відповідний актовий запис № 82. Сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_7 виданим 14 серпня 2012 року на бланку серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 виданого 07 травня 2013 року на бланку серії НОМЕР_2 ., копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 виданого 10 січня 2008 року на бланку НОМЕР_3 .

Суд вважає, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася та існує тільки формально, оскільки вони не підтримують сімейних стосунків, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам позивача.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач посилалася на те, що сторони не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

В порушення ст. 43 ЦПК України відповідачка не надала суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того, відповідачка не надала суду доказів, що між нею та позивачем дійсно існують сімейні відносини як між подружжям.

Враховуючи, що позивач заперечує проти збереження сім`ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовну вимогу ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, слід задовольнити.

ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_3 проживають в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 самостійно утримує та виховує свого малолітнього сина ОСОБА_3 . Вказана обставина визнається сторонами та підтверджується довідкою №1318 від 30 серпня 2023 року виданою Кельменецькою селищною радою.

Сторони не дійшли згоди щодо визначення з ким із батьків проживатиме їх малолітній син ОСОБА_3 . Суд враховує, що малолітній ОСОБА_3 в судовому засідання пояснив, що проживає і бажає надалі проживати з батьком.

Позивач постійно проживає в АДРЕСА_1 , створив необхідні умови для проживання, виховання та розвитку сина. Проживання ОСОБА_3 з батьком відповідає його інтересам. Вказані обставини стверджуються висновком органу опіки та піклування Кельменецької селищної ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 затвердженого рішення виконавчого комітету Кельменецької селищної ради № 182 від 19 жовтня 2023 року. суд також бере до уваги, що ОСОБА_3 навчається у Кельменецькому ліцеї-опорному закладі, а відповідачка проживає в м. Чернівці. Вказана обставина стверджується характеристикою № 199/07-07 виданою вищевказаним навчальним закладом 08 серпня 2023 року.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» слідує, що під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Суд в контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, дотримуючись норм матеріального права, враховуючи висновок виконавчого комітету Кельменецької селищної ради як органу опіки та піклування щодо можливості визначення місця проживання дитини з батьком, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків а також прихильність дитини до батька, з урахуванням обставин справи, для забезпечення прав та інтересів дитини дійшов висновку, що місце проживання ОСОБА_3 має бути визначено разом із батьком, який створив сприятливі умови для проживання дитини.

Суд вважає, що зміна місця проживання дитини, яка спричинить порушення стійких, усталених зв`язків дитини з оточенням і звичним середовищем, не відповідає найкращим інтересам дитини.

В порушення ст. 43 ЦПК України відповідачка не надала суду жодного доказу, який спростовував наведені позивачем обставини. Крім того, відповідачка не надала суду доказів, що нею створені більш сприятливі умови для проживання дитини. ОСОБА_2 не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дитини з батьком суперечитиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю матиме більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом із батьком у звичному для неї середовищі, що є підставою для визначення місця проживання дитини з батьком. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення самостійного виховання і утримання дитини, та визначення місця проживання дитини, слід задовольнити.

Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3220 гривень 80 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 161, 171, 179 - 183, 186, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 22 жовтня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №82 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 з його батьком ОСОБА_1 .

Встановити той факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує свого сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Надіслати сторонам копії рішення протягом двох днів з дня його складання.

Повне рішення суду складено 07 грудня 2023 року.

Суддя: