Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Янцо М.В., представника позивача - адвоката Шпуганича В.П., представника відповідача - адвоката Сіренко Ю.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шпуганич Василь Петрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна, про скасування рішення держаного реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шпуганич Василь Петрович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна, про скасування рішення державного реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно, згідно з якою просить скасувати рішення державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В. від 21.10.2021 № 61042675 про державну реєстрацію переходу права власності на предмет іпотеки квартиру в АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Діджи ФІнанс .

Позовні вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2008 року в м. Ужгороді між ТОВ Укрпромбанк (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 913-0221008/ФКВ-08, за умовами якого банк зобов`язався видати позичальнику грошові кошти в сумі 63 000 доларів США під 12.5 % річних з кінцевим терміном повернення до 14 вересня 2028 року для придбання квартири в АДРЕСА_1 . 15 вересня 2008 року в м. Ужгороді між ТОВ Укрпромбанк (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 913-0221008/ХфквФКВ-08, за умовами якого в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором № 913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 в іпотеку передано квартиру в АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Монич О.В. за № 2375. Обставини переходу права вимоги від ТОВ Укрпромбанк до ПАТ Дельта Банк, а в подальшому до ТОВ Діджи Фінанс відображені в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2022 р. справа № 308/19397/13-ц та заочному рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 29 квітня 2022 р. № 308/14981/21. Рішенням державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В. від 21.10.2021 №61042675 проведено державну реєстрацію переходу права власності на предмет іпотеки квартиру в АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Діджи Фінанс. Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2023 № 343154858 підставою для державної реєстрації переходу права власності від іпотекодержателя до іпотекодавця є іпотечний договір № 913-0221008/2фквіп-08 від 15 вересня 2008 р., довідка про стан заборгованості від 12.10.2021, висновок про вартість майна, повідомлення про порушення основного зобов`язання, видане 07.09.2020. Позивач та його представник вважають рішення державного реєстратора незаконним, виходячи з наступного.

Обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому. Проте у даній справі відсутні докази вручення повідомлення-вимоги боржнику. Відповідно до матеріалів справи поштове відправлення повернулося без вручення адресату за сплином строку зберігання, що було перешкодою у вчиненні державним реєстратором оспорюваних реєстраційних дій. З повідомлення та поштових відправлень адресою позивача іпотекодавця ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_2 . Проте за вказаною адресою відповідач не зареєстрований з квітня 2014 року та не проживає з вересня 2018 р., так як після придбання квартири по АДРЕСА_1 вселився і проживає саме там. Вказане підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Про зміну місця проживання позивач повідомляв попереднього кредитора, який був обізнаний про нове місце проживання, а тому направлення вимоги на адресу, в якій позивач не зареєстрований і не проживає, так як не є власником майна, свідчить про неналежне надіслання повідомлення-вимоги та його отримання і як наслідок дотримання позасудового порядку задоволення вимог іпотекодержателя. У вимозі про повернення суми боргу зазначено, що заборгованість позичальника по кредитному договору становить 2208370,24 грн., з яких 1651605,20 грн. заборгованість по тілу кредиту (позики) та 556765,04 грн. - заборгованість по відсотках. Поряд з цим, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 13.02.2014 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/19397/13-п стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк заборгованість по кредитному договору № 913-0221008/ФКВ-08 від 15 вересня 2008 року на загальну суму 642 435,85 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441,00 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2022 року замінено первісного стягувана - Публічне акціонерне товариство Дельта Банк (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю ДІДЖИ ФІНАНС (ідентифікаційний код згідно , м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, у виконавчому провадженні № 51962652, відкритому 17.08.2016 року Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), по стягненню з боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості по кредитному договору на загальну суму 642435,85 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2014 року по цивільній справі № 308/19397/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Отже, зазначення боргу в сумі не узгоджується з вимогами договору, ст. 1048,1050 ЦК України та рішенням суду у справі № 308/19397/13-ц та суперечить добросовісній поведінці кредитора, який всупереч визначеній попереднім кредитором заборгованості у остаточному судовому рішенні зазначив таку заборгованість. Вказане свідчить, що вимога від 07.09.2020 не відповідає вимогам ст. 35 Закону України Про іпотеку, а тому не підлягала до задоволення. Щодо вартості предмета іпотеки: у висновку про вартість зазначено квартири станом на 11.10.2021 р. - 250 000 грн. Вказує, що у 2021 році вартість квартири становила понад 1 млн грн., а не 250 000 як визначив виконавець звіту ОСОБА_2 . Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту N 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки. Статтею 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. У свою чергу, у висновках про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням п. 56 Національного стандарту N 1 та пунктів 1,6 статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Враховуючи, що заборгованість по кредитному договорі не перевищувала 642 435,85 грн., то при перевищенні вартості квартири у такому випадку відповідач був зобов`язаний провести компенсацію різниці вартості майна над сумою заборгованості, як визначено ст. 37 ЗУ Про іпотеку. Відсутність у повідомленні відмітки про одержувача вимоги додатково свідчить, що державний реєстратор за наявності вказаної обставини повинна була відмовити у проведенні державної реєстрації на підставі ст. 24 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Дії відповідача по зверненню стягнення на предмет іпотеки проводилися у 2020-2021 року під час дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, яким введено тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Проте державний реєстратор Тячівської міської ради Лазар Д.В. проводила дії по переходу права власності, на невідповідність документів вимогам законодавства уваги не звернула, залишила поза увагою ту обставину, що для реєстрації не подано доказу отримання повідомлення вимоги іпотеко держателем, що є підставою для зупинки розгляду заяви про реєстрацію, а у подальшому для відмови.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 14.09.2023 даний позов прийнято до розгляду. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначено на 13.10.2023, у зв`язку з неотриманням відзиву на позов розгляд справи відкладався.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2023 заяву представника позивача представника позивача Шпуганича Василя Петровича про забезпечення позову в цивільній справі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шпуганич Василь Петрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна, про скасування рішення державного реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно задоволено. Вжито заходи забезпечення позову в цивільній справі № 308/15572/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шпуганич Василь Петрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна, про скасування рішення держаного реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно шляхом накладення арешту із забороною відчуження квартири в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна у державному реєстрі речових прав 01 до набрання рішенням законної сили.

Представник відповідача 10.10.2023 подав відзив на позов, згідно з яким зазначив, що 28.07.2020 відбулися торги (електронний аукціон) з продажу лоту, до складу якого входив кредитний портфель (ПАТ «Дельта Банк»), що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 1631 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою, 29 кредитним договорами, що забезпечені транспортними засобами, 3 кредитними договорами, що забезпечені іншою заставою, та 127 беззаставними кредитними договорами. До складу кредитного портфеля входило, зокрема, право вимоги за кредитним договором № 913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 року та договором забезпечення (Іпотечним договором № 913-0221008/2фквіп-08 від 15.09.2008 року). За результатом аукціону переможцем відкритих торгів стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». Відповідно до результатів вказаних відкритих торгів 02.09.2020 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 2303/К/1, який 02.09.2020 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. і зареєстрований в реєстрі за № 1609. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги ПАТ «Дельта Банк» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс», зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , (Позичальник, Іпотекодавець) за кредитним договором № 913-0221008/ФКВ-08. від 15.09.2008 року та іпотечним договором № 913-0221008/2фквіп-08 від 15.09.2008 року. Права вимоги за вказаним кредитним договором і договором іпотеки у свій час були одержані ПАТ «Дельта банк» від ТОВ «Укпромбанк». ТОВ «Діджи Фінанс» направляло позивачу повідомлення-вимогу № 17/з/лід від 07.09.2020 р. і повідомлення вимогу повторно № 17/з/лід від 09.03.2021 р., в яких повідомляло, що воно є новим кредитором, просило усунути порушення зобов`язання і погасити заборгованість, а також вказувало про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо заборгованість не буде погашена в 30-денний строк. Після категоричної відмови позивача владнати питання заборгованості, ТОВ «Діджи Фінанс» з метою задоволення своїх кредиторських вимог було вимушено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Вказує, що 04.12.2020 року цінним листом за номером штрихкоду 05 003 430 423 99 з описом вкладення та зворотнім повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку AT "Укрпошта" відповідач направив позивачу повідомлення-вимогу за вих. № 17/з/лід від 07 вересня 2020 року. Вказане поштове відправлення було повернуто відповідачу за закінченням терміну зберігання. У зв`язку із неотриманням позивачем зазначеного (першого) повідомлення-вимоги, 16.03.2021 року відповідач вдруге (повторно) направив позивачеві повторне повідомлення-вимогу за вих. № 17/з/лід-п від 09 березня 2021 року. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повернуті відправнику. Повернення від боржника належно направленої вимоги «за закінченням встановленого строку зберігання» свідчить про вжиття іпотекодержателем всіх заходів для відповідного повідомлення боржника про наявність заборгованості. Висновок позивача про направлення повідомлення не на вірну адресу його реєстрації не знайшов свого документального підтвердження, оскільки повідомлення-вимоги направлялись позивачу на адресу: АДРЕСА_3 . При цьому така адреса ( АДРЕСА_3 ) зазначена позивачем при укладенні кредитного договору та іпотечного договору. Тобто, повідомлення-вимоги направлялась саме на ту адресу, яка зазначалась позивачем в договорах. Доказів повідомлення кредитору/іпотекодержателю про зміну своєї адреси проживання для направлення кореспонденції позивачем до позову не надано. Розмір прав вимоги, які перейшли до нового кредитора (відповідача), вказаний у Додатку № 2 до Договору про відступлення прав вимоги. Як вбачається із Додатку № 2 до Договору про відступлення прав вимоги, станом на 02.09.2020 AT "Дельта Банк" обліковував наступну заборгованість позивача за кредитним договором № 913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008: 1651605, 20 грн. - заборгованість з оплати тіла кредиту; 556765,04 грн. - заборгованість з оплати відсотків. Відповідач не нараховував позивачеві ніяких платежів, а лише вказав заборгованість, нараховану попереднім кредитором (AT "Дельта Банк"). Договір відступлення прав вимоги є діючим і відповідач на законних підставах отримав права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором до позивача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання ним рішення суду по справі № 308/19397/13-ц, яким стягнуто з нього визначену суму заборгованості, а тому зобов`язання ним взяті за кредитним договором не виконані належним чином та відповідно до умов кредитного договору. Щодо заниження вартості предмета іпотеки, оскільки у 2021 році вартість квартири (предмета іпотеки) становила 1 млн. грн., а не 250 000 грн. Згідно з підпунктом 3 пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вимагається подання відомостей про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності станом на відповідну дату. Такі відомості були надані відповідачем, вони наявні у реєстраційній справі, містяться у висновку про вартість об`єкта оцінки, виконаному 12 жовтня 2021 року оцінювачем ОСОБА_2 , кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 30 від 18.03.2017 р., посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 1866-ПК від 21.03.2019 р., свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів № 164 від 03.07.2017 року. Оцінка будинку проведена у повній відповідності до вимог законодавства, висновок оцінювача ОСОБА_2 про вартість об`єкта оцінки від 12.10.2021 є дійсним. Внаслідок проведеної оцінки було визначено, що ринкова вартість будинку становила 250 000 грн. Позивач не надає доказів, що ринкова вартість будинку була іншою. Відповідачем не було порушено вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» при задоволенні своїх вимог у порядку, визначеному іпотечним договором, оскільки реєстраційна дія була вчинена третьою особою 20.10.2021 року, а вказаний закон припинив свою дію раніше реєстраційної дії, а саме: 23.09.2021 року. Окрім того, позивачем на надано доказів поширення дії вищевказаного закону на отриманий ним гривневий кредит згідно кредитного договору.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив від 27.10.2023 зазначив, зокрема, наступне. Сторонами не заперечується факт переходу права власності на предмет іпотеки спірної квартири, у матеріалах відсутні докази надсилання вимоги від 07.09.2020 та її отримання, а у державному реєстрі речових прав відсутня повторна досудова вимога від 09.03.2021. Вважає надсилання вимог 07.09.2020 та 09.03.2021 порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який діяв з 04.06.2014 по 12.09.2021. Досудова вимога позивачем не отримувалась, оскільки змінив місце проживання згідно з поданими документами, на нове місце проживання вимога не надсилалась. При оцінці майна вважає порушеними Національні стандарти №1 та №2 в частині ознайомлення з об`єктом оцінки. Додав власний висновок експерта від 26.10.2023 про ринкову вартість спірної квартири у цінах на 11.10.2021 у розмірі 1620875 грн.

Розгляд справи відкладався 13.10.2023, 01.11.2023 з метою належного повідомлення учасників, надання ними заяв по суті спору.

Представник позивача у судовому засіданні доводи позовної заяви та інших заяв по суті спору підтримав та просив їх задовольнити з наведених в них підстав.

Представник відповідача просив відмовити у позові з підстав, наведених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.09.2008 між ТОВ Український промисловий банк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 913-0221008/ФКВ-08, ціною в 63 000 доларів США, дата повернення кредиту -14.09.2028, мета придбання трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в забезпечення виконання якого укладено іпотечний договір № 913-0221008/Zфквіп-08 від 15.09.2008, за яким іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру в АДРЕСА_1 . В іпотечному договорі від 15.09.2008 міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Так, п. 4.4. укладеного іпотечного договору передбачено, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1 цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів: 4.4.1. Шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки. Також, п. 4.3 вказаного іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4 цього договору.

Виникнення та існування зобов`язання за договором кредиту та відносин із забезпечення виконання зобов`язання, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки сторонами не заперечується.

Згідно з договором про відступлення прав вимоги №2303/К/1 від 02.09.2020 ПАТ «Дельта Банк» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс», зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , (позичальник, іпотекодавець) за кредитним договором № 913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 року та іпотечним договором № 913-0221008/2фквіп-08 від 15.09.2008 року. У додатку №2 до Договору №2303/К/1 від 02.09.2023 вказано основну заборгованість ОСОБА_1 за договором №913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 у розмірі 60111,05 дол. США, основна заборгованість по тілу кредиту 1659359,53 грн, заборгованість за нарахованими процентами 20263,76 дол. США, заборгованість за нарахованими процентами, гривня 559379,07 грн. Відповідно до пункту 1 Договору про відступлення прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № І до цього Договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. ТОВ «Діджи Фінанс», як переможець торгів, здійснило оплату коштів на користь AT «Дельта Банк» у розмірі 36621000 грн., як визначено пунктом 4 та пунктом 4.1. Договору про відступлення права вимоги. Згідно з копією платіжного доручення № 126 від 20.08.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено АТ «Дельта Банк» суму 36621000 грн згідно протоколу №UA-EA-2020-07-06-000033-b від 28.07.2020 (копія протоколу додана до матеріалів справи). Відповідно до пункту 2 Договору про відступлення прав вимоги, новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 2 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0 % річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при наявності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього договору, права вимоги за мировими угодами із боржниками, договорами із арбітражними керуючими боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів боржників тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №2 до цього Договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2022 замінено первісного стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код згідно , 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, рахунок IBAN: НОМЕР_2 в AT «Альфа- Банк», МФО: 300346) у виконавчому провадженні № 51962652, відкритому 17.08.2016 року Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), по стягненню з боржника ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) заборгованості за по кредитному договору на загальну суму 642 435,85 гри. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441,00 грн. за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2014 року по цивільній справі № 308/19397/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2022 у справі №308/14981/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної виконавчої служби у м.Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про зняття арешту з нерухомого майна, задоволено повністю. Знято арешт з нерухомого майна трикімнатної квартири загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що розташована: АДРЕСА_1 , який накладений постановою № 47079079 від 17.04.2015 року Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції і зареєстрований за №13107560 від 03.02.2016 року, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) судовий збір в розмірі 2270 грн.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки 343154858 квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі іпотечного договору 913-0221008Zквіп-08 від 15.09.2008, довідка про стан заборгованості 77/Л/ДФ від 12.10.2021, висновок про вартість об`єкта оцінки від 11.10.2021, оцінювач ОСОБА_2 , повідомлення про порушення основного зобов`язання, повідомлення-вимога 17/з/лід від 07.09.2020.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції станом на день проведення реєстрації) передбачено підстави для відмови в державній реєстрації прав: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).

Вимогами ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Згідно з п. 61 Постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються:

1) оригінал або засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або оригінал або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або оригінал або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, комунікаційної або інформаційно-комунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, або інші документи, передбачені договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, що підтверджують факт належного виконання іпотекодержателем вимог законодавства щодо направлення вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами, або інші документи, передбачені договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, що підтверджують факт належного виконання іпотекодержателем вимог законодавства щодо направлення вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту).

Вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, незалежно від обраного іпотекодержателем способу її направлення, передбаченого цим підпунктом, повинна бути надіслана не раніше шести місяців до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше 10 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

ТОВ «Діджи Фінанс» 07.09.2020 вих.№17/з/лід надіслало ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 повідомлення-вимогу за кредитним договором 913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2021 та іпотечним договором №913-0221008/Zфквіп-08 від 15.09.2008 з вимогою про сплату заборгованості на суму 2208370,24 грн. у 30-денний строк. Додав докази належного надсилання за адресою, вказаною у договорі, 04.12.2020 з доказами повернення за закінченням встановленого строку зберігання від 30.12.2020, а також належного повторного надсилання повідомлення-вимоги від 09.03.2021 №17/з/лід-п, без надання доказів вручення чи не вручення таких позивачу.

Пунктом 4.2.4 кредитного договору передбачено порядок письмового повідомлення банку про зміну фактичної адреси, даних щодо реєстрації.

Позивач стверджує, що змінив місце реєстрації, однак доказів такого суду не надав.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Суд звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Тобто, в разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в пунктах 55, 57, 60 постанови від 29.09.2020 у справі № 757/13243/17, який відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Поряд з цим, судом встановлено, що позивач не проживав за адресою, вказаною у договорі згідно з поданими доказами відмітки у паспорті серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання в АДРЕСА_1 , витягу з Реєстру територіальної громади (дата реєстрації 08.08.2016, дата зняття 27.06.2023). ОСОБА_3 зареєстрована за вказаною адресою 08.08.2016 по 27.06.2023, ОСОБА_4 з 18.11.2014 по 27.06.2023. Згідно з довідкою будинкового комітету «Загорська 26» ОСОБА_1 нічого спільного до кімнати АДРЕСА_4 не має, там проживає сім`я ОСОБА_5 згідно з договором купівлі-продажу. Поряд з цим, позивач звертає увагу суду у позовній заяві про належне повідомлення попереднього кредитора, не надавши жодних доказів його повідомлення. Отже, доводи позивача про надсилання за неналежною адресою суд вважає неспроможними, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. Зважаючи на відсутність доказів у матеріалах справи належного повідомлення відповідача чи попереднього кредитора про зміну свого місця проживання суд вважає, що незважаючи не відсутність доказів отримання вимоги від 09.03.2021, таке не отримано внаслідок недбалості позивача.

Судом встановлено, що відсутні підстави вважати не дотримання ТОВ Діджи Фінанс вимог належним чином та двічі надіслати іпотекодавцю письмову вимогу виконання порушеного зобов`язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Суд не вбачає підстав для визнання порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонялося примусове звернення стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду, оскільки згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №280406653, №343154858 дата і час державної реєстрації 20.10.2021 о 11:54:59, тобто після втрати чинності таким законом, а надсилання вимог ще не є примусовим зверненням стягнення.

Ще однією з підстав позову вказано невідповідність висновку про вартість об`єкта оцінки вимогам нормативно-правових актів, а саме Національному стандарту №1 та №2 щодо забезпечення замовником оцінки доступу суб`єкта оціночної діяльності до майна. Так, згідно з висновком про вартість об`єкта оцінки квартира загальною площею 65,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дата оцінки 11.10.2021, ринкова вартість об`єкта оцінки складає 250000 грн., представник позивача надав суду висновок експерта за результатами проведеної оціночно-будівельної експертизи від 26.10.2023 №Е-34/23 про вартість спірної квартири у цінах станом на 11.10.2021, що така могла становити 1620875 грн.

Так, статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) дійшла висновку про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Пунктом 51 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. N 1440, передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 56 передбачено, що звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість ; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

До матеріалів даної справи додано виключно стисла форма висновок про вартість оцінки майна, яким не передбачено заповнення вказаної позивачем інформації, такий самостійно розпоряджається своїми процесуальними правами, однак, повний звіт від 11.10.2021 суду не надав, не подавав доказів звернення за отриманням такого, клопотань про витребування такого також не подавав. Отже, у суду відсутня можливість надати оцінку звіту про оцінку спірного майна, тому такі твердження позивача суду вважає недоведеними. Поданий новий висновок експерта про ймовірну вартість квартири не спростовує наявний висновок про вартість об`єкта оцінки.

Окрім цього, оцінка майна не є предметом розгляду справи про скасування рішення державного реєстратора.

Ще однією підставою звернення до суду з даним позовом вказано невідповідність розміру заборгованості реальній вартості квартири та розміру заборгованості, встановленої рішенням суду про її стягнення.

Згідно з постановою ВП ВС у справі №522/1528/15-ц від 26.01.2021 саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Сторони погоджуються про наявність заборгованості позивача перед відповідачем за іпотечним та кредитним договорами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

За змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України Про іпотеку, реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України Про іпотеку.

Згідно з вимогами ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Оцінка предмета іпотеки не оскаржена, у даній справі протиправність оцінки не доведена, питання перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя позивачем не є предметом розгляду у даній справі, доказів звернення до суду із вказаними позовними вимогами не надано.

Також позивач у своїй позовній заяві вказує, що Ужгородським міськрайонним судом 13.02.2014 прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості по даному кредитному договору на загальну суму 642435,85 грн., з яких: тіло кредиту 480467,62 грн.; відсотки 161968,23 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн., а тому заборгованість не узгоджується з вимогами ст.1048, 1050 ЦК України та суперечить добросовісній поведінці кредитора, який всупереч визначеній попереднім кредитором заборгованості у остаточному судовому рішенні зазначив її розмір 2208370,24 грн., з яких 1651605,20 грн. заборгованість по тілу кредиту та 556765,04 грн. заборгованість по відсотках.

Питання, що виникають на стадії виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2014 у справі №308/19397/13-ц, зокрема, повороту виконання рішення, можуть вирішуватись у відповідному процесуальному порядку за наявності фактів повного чи часткового виконання рішення. У даній справі взагалі не вказувалось про повне чи часткове погашення боргу, виконання рішення. Заборгованість, що виникла на підставі кредитного договору існує, така встановлена на підставі кредитного договору. Способи стягнення заборгованості є самостійними, їх вибір залежить від кредитора на підставі договірних відносин сторін. Підстави вважати відсутньою заборгованість та неможливість у зв`язку з цим використання кредитором способу її стягнення у спосіб, передбачений договором, відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Враховуючи подані суду докази, суд вважає, що під час розгляду справи не підтвердились твердження вказані у позовній заяві, у їх задоволенні слід відмовити.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п.9 ст. 158 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141,158, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шпуганич Василь Петрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна, про скасування рішення державного реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову у цивільній справі № 308/15572/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шпуганич Василь Петрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна, про скасування рішення державного реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно шляхом накладення арешту із забороною відчуження квартири в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна у державному реєстрі речових прав 01 до набрання рішенням законної сили, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2023 у справі №308/15572/23.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Діджи Фінанс, , місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

Третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна РНКОПП 90500 м. Тячів вул. Шевченка, 2.

Повний текст рішення складено 04.12.2023.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда