ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8694/23 Справа № 191/293/22 Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, (суддя першої інстанції Костеленко Я.Ю.), -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про витребування у відповідача на його користь сільськогосподарську техніку, яка належить йому на праві приватної власності, а саме: борону БДВ -3 р.н. НОМЕР_1 , сівалку С-3,б р.н. НОМЕР_2 , плуг ПЛН-3-35 р.н. НОМЕР_3 , культиватор-КРН-5,6 р.н. 04-0800, культиватор КПС-4,2 р.н. НОМЕР_4 , причеп тракторний ПТС-4 р.н. НОМЕР_5 , борону ЛДГ-3 р.н. НОМЕР_6 , зерновий погрузчик ЗМ-60У, борону ПДФ-2-4, очисник зерна ОВС-25, автомобіль ЗІЛ-130, обґрунтовуючи це тим, що позивач є головою Фермерського Господарства «Отюський І.Ю.», яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , однак за станом здоров`я в повній мірі не може виконувати обов`язки голови та власника Фермерського Господарства, тому у 2018 році почав розпродувати майно, яке належало йому на праві приватної власності.

У 2018 році позивач продав Фермерському Господарству «Хвостаченко» зерновий склад, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому іншого складу чи території для тримання сільськогосподарської техніки він не мав, то попрохав відповідача ОСОБА_2 , який в період| часу з 2011 року по 2018 рік працював трактористом в ФГ «Отюський І.Ю.», поставити сільськогосподарську техніку, яка належить позивачу на праві приватної власності, на території відповідача за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач погодився, пішов позивачу на зустріч, та у грудні 2018 року сільськогосподарську техніку, а саме: трактор КИЙ 14102 р.н. НОМЕР_7 , трактор МТЗ - 80 р.н. НОМЕР_8 , розкидач ОП-2000 р.н. НОМЕР_9 , борону БДВ -3 р.н. НОМЕР_1 , сівалку С-3,6 р.н. НОМЕР_2 , плуг ПЛН - 3 -35 р.н. НОМЕР_3 , культиватор -КРН -5,6 р.н. 04-0800, культиватор КПС -4,2 р.н. НОМЕР_4 , причеп тракторний ПТС -4 р.н. НОМЕР_5 , причеп тракторний ЦТС -4 р.н. НОМЕР_10 , борону ЛДГ -3 р.н. НОМЕР_6 , зерновий погрузчик ЗМ - 60У, борону ПДФ -2,4, очисник зерна ОВС -25, борону БДТ -3, автомобіль ЗІЛ -130, перегнав на територію свого домоволодіння.

Згідно з їх усною домовленістю позивач дозволив відповідачу користуватися вищезазначеною сільськогосподарською технікою, оскільки в користуванні відповідача перебували земельні паї.

В жовтні 2019 року позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 з проханням повернути сільськогосподарську техніку, яка належить йому на праві приватної власності. Відповідач відмовився повертати позивачу його майно, мотивуючи свою відмову тим, що він не до кінця розрахувався з ним за проданий зерновий склад, до якого відповідач не має жодного відношення.

В зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивач вимушений був звернутися до ГУНП в Дніпропетровській області Синельниківського відділу поліції із заявою про привласнення майна, яке належить позивачу на праві приватної власності відповідачем. За заявою позивача ОСОБА_1 07.12.2019 внесено відомості до ЄРДР № 0001766 за ст. 356 КК України.

На підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 191/665/20 провадження № 1-кс/191/119/20 від 11.03.2020 року за адресою відповідача 27 березня 2020 року було проведено обшук, в ході якого відповідач повернув позивачу частину його майна, а саме: трактор МТЗ-80 р.н, НОМЕР_8 , розкидач ОП-2000р.н. НОМЕР_9 , причеп тракторний ПТС-4 р.н. НОМЕР_10 . Частину сільськогосподарської техніки, а саме: культиватор -КРН -5,6 р.н. 04-0800, сівалку С-3,6 р.н. НОМЕР_2 , культиватор КПС-4,2 р.н. НОМЕР_4 , борону ЛДГ-3 р.н. НОМЕР_6 , плуг ПЛН - 3 -35 р.н. НОМЕР_3 , зерновий грузчик ЗМ - 60У, борону ПДФ -2,4, очисник зерна ОВС-25, причеп тракторний ПТС-4 р.н. НОМЕР_5 , автомобіль ЗІЛ -130 номерний знак НОМЕР_11 , борону БДВ-3 р.н. НОМЕР_1 не були вилучені у відповідача, оскільки відповідачем було збито номерні знаки.

20 червня 2020 року ГУНП в Дніпропетровській області Синельниківського ВП винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001766 від 07.12.2019 року у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Станом на теперішній час майном позивача, яке належить йому на праві приватної власності є: борона БДВ -3 р.н. НОМЕР_1 вартістю 35000, 00 грн.; сівалка С-3,6 р.н. НОМЕР_2 вартістю 35000,00 грн.; плуг ПЛН - 3 -35 р.н. 04-079903 вартістю 5000,00 грн.; культиватор -КРН -5,6 р.н. 04- 0800 вартістю 30000,00 грн.; культиватор КПС -4,2 р.н. НОМЕР_4 вартістю 25000,00 грн.; причеп тракторний ПТС-4 р.н. НОМЕР_5 вартістю 40000,00 грн.; борона ЛДГ-3 р.н. НОМЕР_6 вартістю 30000,00 грн.; зерновий погрузчик ЗМ - 60У вартістю 50000,00 грн.; борона ПДФ-2,4 вартістю 30000,00 грн.; очисник зерна ОВС -25 вартістю 25000,00 грн.; автомобіль ЗІЛ-130 вартістю 50000,00 грн., а всього вартість майна, яке знаходиться в чужому незаконному володінні, та належить позивачу на праві приватної власності, складає 300000,00 грн.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовлено.

Не погодившись з рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2023року, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу та просив рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи це тим, що судом першої інстанції не враховано надання ним до позову платіжних документів, які підтверджують його право на майно з огляду на те, що він придбав зазначене майно за власні кошти. Також суд першої інстанції не взяв до уваги те, що є неправдою твердження ОСОБА_2 про придбання у позивача всієї техніки, яка знаходилась у нього на подвір`ї, оскільки у відповідача відсутні будь-які письмові докази щодо укладання між позивачем та відповідачем угоди про продаж цієї техніки, а свідки, про яких відповідач зазначав слідчому, заперечували будь-яку участь у цій справі. Разом з цим, судом першої інстанції не взято до уваги факти, які характеризують відповідача, як не дуже чесну людину.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07вересня 2023 року витребувано цивільну справу від Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

18 вересня 2023 року цивільна справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишалась без руху та 03 жовтня 2023 року апелянт усунув зазначені недоліки.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року, а ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року призначено до розгляду по суті на 06 грудня 2023 року о 13 год. 30 хв.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 06 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 91).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі Статуту від 2018 року та рішення № 1/14 від 21 січня 2008 року є головою Фермерського Господарства «Отюський І.Ю.», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Факт належності ОСОБА_1 сільськогосподарської техніки, а саме: борони БДВ -3 р.н. НОМЕР_1 , сівалки С-3, р.н. НОМЕР_2 , плуга ПЛН-3,5 р.н. НОМЕР_3 , культиватора КРН-5,6 р.н. НОМЕР_12 , культиватора КПС-4,2 р.н. НОМЕР_13 , причепа тракторного ПТС-4 р.н. НОМЕР_5 , борони ЛДГ-3 р.н. НОМЕР_14 підтверджується довідкою Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 52/2-485 від 21 січня 2020 року та свідоцтвами про реєстрацію вказаних транспортних засобів.

Відомостей про реєстрацію права власності за позивачем на зерновий погрузчик ЗМ-60У, борону ПДФ-2,4, очисник зерна ОВС-25 суду не надано.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 від 25 лютого 2004 року автомобіль ЗІЛ р.н. НОМЕР_16 належить С(Ф)Г «Січ» .

Судом першої інстанції також були досліджені матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001766 від 07 грудня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, з яких вбачається, що на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області №191/665/20 провадження №1-кс/191/119/20 від 11 березня 2020 року за адресою місця проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , 27 березня 2020 року було проведено обшук, в ході якого було вилучено наступне майно: трактор МТЗ-80 р.н, НОМЕР_8 , розкидач ОП-2000 р.н. НОМЕР_9 , причеп тракторний ПТС-4 р.н. НОМЕР_10 , яке було повернуто позивачу ОСОБА_1

30 грудня 2021 року дізнавачем СД Синельниківського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Кисельова В.Г. від 21 січня 2022 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано. Досудове розслідування триває.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що спірна сільськогосподарська техніка знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_2 та перебуває в натурі у відповідача на момент розгляду справи. Крім того, право власності на частину зазначеної у позові сільськогосподарської техніки, а саме зерновий погрузчик ЗМ-60У, борону ПДФ-2,4, очисник зерна ОВС-25 за позивачем не реєстровано, а автомобіль ЗІЛ р.н. НОМЕР_16 належить іншій особі, а саме С(Ф)Г «Січ». Досудове розслідування за фактом незаконного заволодіння майном позивача наразі триває, жодній особі у кримінальному провадженні про підозру не повідомлено, таким чином на теперішній час неможливо стверджувати, що майно позивача ОСОБА_1 вибуло з його володіння та знаходиться у відповідача ОСОБА_2 ..

Колегія суддів погоджується повністю з висновками суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції при розгляді справи не було взято до уваги той факт, що 27 березня 2020 року згідно до ухвали Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 року за адресою відповідача було проведено обшук, в ході якого відповідач повернув частину майна, але іншу частину майна повернути не змогли, оскільки відповідач позбивав/позрізав номерні таблички, є безпідставними, оскільки як вбачається із постанови ГУНП в Дніпропетровській області Синельниківського відділу поліції від 20 червня 2020 року, при розділі майна ФГ «Отюський» ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 розділили майно, а саме сільхозтехніка відійшла ОСОБА_2 , шляхом усного правочину, що заборонено Цивільним кодексом України, так як сільхозтехніка підлягає обов`язковій державній реєстрації, та правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти в письмовій формі (а.с. 21 22).

Частиною 1 статті 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти:

1) правочини між юридичними особами;

2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами існувала усна домовленість відносно передачі майна.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції при розгляді справи не з`ясовано підстави володіння переліченим майном ОСОБА_2 , оскільки жодного документу, який би підтверджував укладену угоду між ними не надав відповідач, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що у разі, коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

Згідно з частиною 1 статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави.

Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, а відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця), з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Однією з ключових умов звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки у такому випадку здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів. Окрім того, особливістю віндикаційного позову є відсутність спору з приводу належності позивачеві майна (майнових прав) на праві власності чи іншому титулі. За наявності відповідного спору право позивача не може бути захищено шляхом задоволення віндикаційного позову.

Об`єктом позову про витребування майна з чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову. Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилася, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень глави 83 ЦК України.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.04.2021 року № 10/2180.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 07 грудня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна