Справа № 675/1209/23
Провадження № 2/675/472/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2023 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Половенко Н. О., представника відповідача адвоката Каруна В. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 10 травня 1992 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , зареєстрованому Поліською сільською радою народних депутатів за актовим записом № 4. Шлюб розірвано відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2020 року. Вказує, що за період шлюбу подружжям набуто спільне нерухоме майно.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка згідно уточнених позовних вимог просить суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку (А-1) з верандою (а) загальною площею 56,4 кв. м. та житловою площею 36 кв. м., хліва (Б) загальною площею 31,8 кв. м., літньої кухні (В) загальною площею 8,5 кв. м., погреба (Г) загальною площею 24,6 кв. м. та огорожі з хвірткою (N) загальною площею 52,1 кв. м.

Ухвалою судді від 07 серпня 2023 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами суду від 27 вересня та 17 жовтня 2023 року прийнято до розгляду судом заяви позивачки про зміну предмету позову та про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Янцеловський М. Ф. надіслав до суду письмову заяву про слухання справи за відсутності сторони позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача адвокат Карун В. П. проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Суд, з`ясувавши позицію позивачки, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом об`єктивно встановлено, що з 10 травня 1992 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, зареєстрованому Поліською сільською радою народних депутатів за актовим записом № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2020 року у справі № 675/2027/20 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14 грудня 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

У період перебування у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 квітня 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори Шмигельською В. П. та зареєстрованим у реєстрі за № І-1206.

Згідно з довідкою про технічний стан об`єкта нерухомого майна № 13, виданою КП «Шепетівське районне бюро технічної інвентаризації Шепетівської районної ради Хмельницької області» 17 березня 2023 року, вартість вказаного житлового будинку з господарськими спорудами становить 128 574 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються у частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Статтею 22 КпШС України (який діяв на час отримання у власність спірного будинковолодіння) визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Аналіз сукупності вказаних доказів, які досліджені та перевірені судом із точки зору їх належності та допустимості, дає підстави зробити висновок про те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 , право власності на яке 23 квітня 1996 року оформлене за відповідачем ОСОБА_2 , отримане в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

За таких обставин, суд вважає, що спірне нерухоме майно слід визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стосовно доводів представника відповідача адвоката Каруна В. П. щодо обрання позивачкою невірного способу захисту її прав та інтересів, суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ЦПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Позивачка заявила у своєму позові вимогу про визнання майна спільною сумісною власністю.

Суд вважає, що задоволення вимоги про визнання спірного будинковолодіння спільною сумісною власністю сторін є ефективним способом захисту права позивачки.

Оскільки судом установлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 придбане подружжям ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі, але зареєстроване за відповідачем, з метою ефективного захисту прав позивачки слід задовольнити вимогу про визнання зазначеного нерухомого майна спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1073 грн 60 коп відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку (А-1) з верандою (а) загальною площею 56,4 кв. м. та житловою площею 36 кв. м., хліва (Б) загальною площею 31,8 кв. м., літньої кухні (В) загальною площею 8,5 кв. м., погреба (Г) загальною площею 24,6 кв. м. та огорожі з хвірткою (N) загальною площею 52,1 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 1073 грн 60 коп судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачка ОСОБА_1 : місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 : місце проживання - АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складений 08 грудня 2023 року.

Суддя: В. І. Столковський