Справа № 702/252/23
Провадження №2/702/107/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Нейло І.М.,

за участю секретаря Прилуцької О.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні Монастирищенського районного суду Черкаської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище, про захист прав споживачів.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» міста Монастирище (надалі КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище) звернулось до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 , згідно якого позивач просив стягнути заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в сумі 25941, 36 грн., а також витрати зі сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протягом періоду з 01.10.2020 до 31.12.2022 КП Теплокомуненерго м. Монастирище надавалися відповідачу послуги з постачання теплової енергії, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонентського обслуговування, оскільки ОСОБА_2 є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в структурі багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . Між КП Теплокомуненерго м. Монастирище та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір від 02.02.2016 № 64-ТІ з надання послуг постачання теплової енергії та обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання. З 2019 року ОСОБА_2 припинив діяльність фізичної особи-підприємця. КП Теплокомуненерго м. Монастирище 19.10.2020 направило ОСОБА_2 , договір на послуги з постачання теплової енергії для офісу-магазину «Контраст». Листом від 26.10.2020 № 275 відповідач відмовився від укладання зазначеного договору. Позивач вважає, що відповідач отримував послуги з теплопостачання через внутрішньобудинкову систему опалення, частина якої розміщена в нежитловому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відключення від якої є неможливим. В період з 01.10.2020 по 30.11.2022 відповідачу направлялись рахунки для оплати та попередження про необхідність сплатити заборгованість. Згідно розрахунку, станом на 01.01.2023 року ОСОБА_2 заборгував КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище за спожиті послуги 25941, 36 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.

Ухвалою від 28.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. /т.1 а.с.108/

Згідно відзиву відповідача, який надійшов на адресу суду 19.04.2023, ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище посилаючись на те, що між КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище та ним як фізичною особою підприємцем був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії від 02.02.2016 № 64-ТІ. Вважає, що оскільки, на час розгляду справи, зазначений договір є діючим, позивач звернувшись з позовом, до нього як до фізичної особи, звернувся до неналежного відповідача. ОСОБА_2 , не заперечував проти необхідності сплати за опалення місць загального користування, але вважає розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання необґрунтованим. На думку відповідача, наданий КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище розрахунок заборгованості спожитих послуг є неналежним доказом оскільки він не містить інформацію стосовно вихідних даних, а також відомості категорії до якої віднесений відповідач та розмір тарифу. Просив суд визнати неналежними та недопустимими надані позивачем докази та відмовити в задоволенні позовних вимог./т.1 а.с.114-126/.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.04.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді, відмовлено./т.1 а.с. 160/.

Директор КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище Крохмальний С.П., у відповіді на відзив зазначив, що на момент звернення до суду ОСОБА_2 не мав статусу фізичної особи-підприємця, тому відсутні підстави для регулювання правовідносин договором №64-ТІ від 02.02.2016, який укладався з відповідачем як з фізичною особою зі статусом підприємця, тому, вважає, що позов поданий до належного відповідача. Вважає заперечення відповідача щодо неналежності доказів безпідставними, оскільки ОСОБА_2 не надані належні докази необґрунтованості розрахунку заборгованості. /т.2 а.с.1-9/.

Директор КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище ОСОБА_3 , долучив додаткові пояснення, згідно яких підприємство визначає вартість наданих послуг споживачам відповідно методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.2018 за № 315, згідно якої розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється за відповідний розрахунковий період, на підставі показань вузлу комерційного обліку, який розташований в будинку АДРЕСА_1 ./т.2 а.с.57-60/.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.05.2023 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід секретаря судового засідання./ т.2 а.с.68/.

21 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище, про захист прав споживачів.

Ухвалою від 28.04.2023 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище залишено без руху та надано десятиденний термін для усунення недоліків та подання до суду уточненої Позовної заяви./т.2 а.с.111/.

08.05.2023 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище, про захист прав споживачів, в якому просив суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок кількості (найменування) наданих послуг, кількості нарахованих Гігакалорій та їх вартості по об`єкту нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище при здійсненні розрахунку Гігакалорій порушило вимоги, встановлені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 року. Ввважає, що КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище до позовної заяви не надало належного розрахунку за вказаною методикою, послуги позивачу не надавались, у зв`язку з чим вважає, що відповідач безпідставно здійснював нарахування заборгованості за послуги теплопостачання./т2 а.с. 114-127/.

Ухвалою від 25.05.2023 позовну заяву за зустрічним позовом ОСОБА_2 до КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище прийнято до розгляду, провадження в справі відкрито в порядку загального позовного провадження./т.2а.с.128/

Ухвалою від 15.06.2023 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до КП «Теплокомуненерго» м. монастирище, про порушення прав споживачів, об`єднано з первісним позовом КП «Теплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги./т2 а.с.149/.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21.08.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, вирішені питання щодо клопотань ОСОБА_2 , а саме відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, допиту свідків, письмового опитування учасників справи та задоволено клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів./т.2 а.с.205/.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву, згідно якої вимоги позовної заяви підтримав, просив розглянути справу без його участі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно матеріалів справи ОСОБА_2 з 16.12.2008 року є власником офіс-магазину роздрібної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 13).

Згідно відомостей державного реєстру фізичних осіб підприємців, відповідач ОСОБА_2 не є суб`єктом підприємницької діяльності /т.1а.с.12/.

Актом державної приймальної комісії від 26.11.2008, було прийнято в експлуатацію, офіс-магазину роздрібної торгівлі, за адресою АДРЕСА_1 , шляхом переобладнання двохкімнатної квартири, загальна площа якого складає 53, 6 кв.м. /т.1 .с.43-50/.

Як вбачається з матеріалів справи, в нежитловому приміщені офіс-магазину роздрібної торгівлі, за адресою АДРЕСА_1 , розташовані транзитні мережі теплопостачання, які технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР КП Теплокомуненерго.

Таким чином, оскільки нежитлове приміщення відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, а внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, відповідач зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 703/58/16-ц, від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18.

Протоколом зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 співвласники обрали індивідуальну модель договорів на надання послуги з постачання теплової енергії із здійсненням обслуговування та поточного ремонту внутрішньо-будинкових систем теплопостачання та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньо будинкових систем такого будинку. /т.1 а.с.70-78/.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Монастирищенської міської ради, послуги з постачання теплової енергії, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонентського обслуговування упродовж періоду з жовтня 2020 по вересень 2022 років, надавалися споживачам міста Монастирище, КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище, безперебійно та якісно (т.1 а.с 25).

Листом від 26.10.2020 ОСОБА_2 відмовився від укладення договору на послуги з постачання теплової енергії на вказаний магазин./т.1 а.с.23/.

Проте, згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 2189 від 09.11.2017 споживач ОСОБА_2 не звільнений від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним без укладення договору про надання послуг.

У період із 01.10.2020 до 31.12.2022 КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище, за встановленими виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради тарифами, щомісячно визначав обсяги і вартість фактично спожитих відповідачем у офіс-магазині «Контраст» по АДРЕСА_1 теплової енергії та абонентського обслуговування і надсилав рахунки - фактури відповідачу на оплату цих послуг, які відповідачем не оплачені (т.1 а.с. 28-41, 56 - 69).

Згідно п.п. 1, 13 ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Водночас, згідно з ч. 6 ст. 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг була затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за №1502/32954.

Відповідно до зазначеної методики позивачем КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище надано розрахунок суми заборгованості, за надані послуги, згідно якого заборгованість відповідача за період з 01.10.2020 до 31.12.2022 становить 28625, 36 грн. (т.1 а.с. 26-27).

Розрахунок заборгованості не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, тому виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище є обґрунтованими.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що саме відповідач, який не є суб`єктом підприємницької діяльності, отримав та користувався послугами відповідача.

Факт наявності заборгованості, а також правильність розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, законність тарифів та розміру нарахування послуг у встановленому законом порядку відповідачем не спростовано належними доказами, тому відсутні підстави для визнання наданого, КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище, розрахунку неналежним доказом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконувались зобов`язання щодо оплати за надані послуги з постачання теплової енергії, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонентського обслуговування у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі, а тому позов КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище підлягає задоволенню.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище, про захист прав споживачів, суд зазначає наступне.

Після подачі до суду зустрічної позовної заяви, ОСОБА_2 , в судові засідання, які були призначені на: 20.09.2023, 23.10.2023, 22.11.2023 не з`явився, з клопотаннями про відкладення розгляду справи або розгляд справи у його відсутність не звертався.

Наслідки неявки в судове засідання позивача,визначені частиною 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами та повторну неявку позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , в судове засідання 22.11.2023, що відбулась без поважних причин тому, відповідно до ч.5 ст. 223 зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище, підлягає залишенню без розгляду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

Неявка без поважних причин позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи є його волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи за зустрічним позовом до КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом позовної заяви КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище до ОСОБА_2 , по суті.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище ( Черкаська обл. м. Монастирище, вул. Суворова, 3 ) 25941 грн. 36 коп. боргу, за період з 01.10.2020 по 31.12.2022, за спожиті послуги з постачання теплової енергії, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонентського обслуговування по нежитлову приміщенню офісу-магазину роздрібної торгівлі «Контраст», на рахунок № НОМЕР_2 в AT Райффайзен банк Аваль.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище ( Черкаська обл. м. Монастирище, вул. Суворова, 3 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн., на рахунок № НОМЕР_2 в AT Райффайзен банк Аваль.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище, про захист прав споживачів, залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 01.12.2023 р.

Суддя І.М. Нейло