КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Желепа О.В., Мазурик О.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Урлівська-36» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

за апеляційною скаргою представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» - Нагорного Андрія Євгеновича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 червня 2023 р.

встановив:

у листопаді 2021 року позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» (далі - ОСББ) звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по щомісячним внескам на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.02.2018 по листопад 2021 року в сумі 24 976 грн. 44 коп., та суму судового збору - 2 270 грн., посилаючись на те, що відповідач не сплачує внески у добровільному порядку. В ході розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути заборгованість за період з січня 2019 року по лютий 2023 року в сумі 32 010 грн. 12 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача - Нагорний А.Є. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну каргу представник відповідача - ОСОБА_3 просить залишити апеляційну каргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що власниками квартир та нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1 було створено ОСББ «Урлівська-36». Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку.

Відповідно до Статуту ОСББ «Урлівська-36» (нова редакція затверджена загальними зборами ОСББ, протокол №4 від 28.02.2019), метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів від співвласників для сплати платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

В п. 5 Розділу ІІ Статуту закріплено, що предметом діяльності Об`єднання є, зокрема, встановлення прядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів, співвласників, у тому числі відрахування до резервного і ремонтного фондів. Згідно п. 3 Розділу ІІІ до виключної компетенції Загальних Зборів належать, зокрема, затвердження кошторису, річної фінансової звітності, внесення змін до діючого кошторису, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників.

12.02.2019 на загальних зборах ОСББ прийнято рішення про затвердження кошторису та визначення внеску на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6,05 грн. за 1 кв.м. (для квартир першого поверху), в тому числі 0,25 грн. - внесок в резервний фонд, 6,45 грн. за 1 кв.м. (для квартир вище першого поверху), в тому числі 0,25 грн. - внесок в резервний фонд. Також залишено без змін розмір внеску за роботу консьєржів в розмірі 60 грн. з кожної квартири.

02.03.2020 на загальних зборах ОСББ прийнято рішення про затвердження кошторису та визначення внеску на управління (утримання) будинку та прибудинкової території у розмірі 6,70 грн. за 1 кв.м. (для квартири першого поверху), в тому числі 0,25 грн. - внесок в резервний фонд, 6, 90 грн. за 1 кв.м. (для квартири вище першого поверху), в тому числі 0,25 грн. - внесок в резервний фонд. Внесок на обслуговування вхідних груп та системи диспетчеризації будинку затвердити на рівні 90 грн.

З 01 лютого 2018 року відповідач належним чином не виконує свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг.

В ході розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути заборгованість починаючи з січня 2019 року по лютий 2023 року в сумі 32 010 грн. 12 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року, в межах розслідування у кримінальному провадженні №0008106 від 21.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , квартира, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 00, який на праві власності належить ОСОБА_1 , форма власності приватна та заборонено користування та розпорядження наступним об`єктом жилої нерухомості, з метою запобігання пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення та передачі майна. Дана ухвала не скасована та чинна на даний час.

Тому суд першої інстанції вважав, що квартира АДРЕСА_4 має особливий правовий статус, в зв`язку з накладенням на неї арешту та забороною користування вказаним жилим приміщенням. Дана квартира опломбована з жовтня 2018 року та до неї заборонено вхід, а відтак дані зобов`язання не можуть бути визнані як зобов`язання відповідача перед позивачем, оскільки їх поява датується з січня 2019 року, тобто після постановлення ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року щодо арешту даного майна та заборону користування вказаним житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження позивача про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2019 року по 01 березня 2023 року є недоведеними та безпідставними.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам, оскільки висновок зроблений судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). В ст. 382 ЦК України закріплено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Як видно з матеріалів справи, відповідач є власником кв. АДРЕСА_4 , управителем якого є ОСББ «Урлівська-36».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Цей Закон регулює відносини суб`єктів права власності щодо користування та розпорядження спільним майном співвласників у об`єднанні (ст. 2 Закону України «Про Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

За положеннями статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких належить затвердження статуту об`єднання, внесення до нього змін, затвердження кошторису об`єднання, визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання.

Органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

До виключної компетенції загальних зборів співвласників належить: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; визначення обмежень на користування спільним майном; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації; прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник має право: брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації.

За положеннями статті 11 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання після набуття статусу юридичної особи має право: прийняти на власний баланс весь житловий комплекс; за договором з попереднім власником залишити його балансоутримувачем усього житлового комплексу або його частини; укласти договір з будь-якою юридичною особою, статут якої передбачає можливість здійснення такої діяльності, про передачу їй на баланс усього житлового комплексу або його частини.

Рішення про прийняття на баланс основних фондів приймається відповідно до цього Закону, інших нормативно-правових актів та статуту об`єднання.

Балансоутримувач забезпечує управління житловим комплексом.

Відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (стаття 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир, приміщень зобов`язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об`єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з п. 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Наявність ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року, в межах розслідування у кримінальному провадженні №0008106 від 21.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, за адресою: квартира, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 00, який на праві власності належить ОСОБА_1 , форма власності приватна, з метою запобігання пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення та передачі майна не призводить до надання квартирі особливого правового статусу.

До кола обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначено: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги, Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

В частинах 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» закріплено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають:

1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку;

2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку;

2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності;

3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення;

4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Факт опломбування квартири з жовтня 2018 року та заборона входу до неї, не призводить до позбавлення ОСОБА_1 права власності на квартиру та не звільняє його від обов`язку утримувати належне йому майно та нести витрати на утримання спільного майна.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати платежі на утримання будинку та прибудинкової території, а також на обслуговування вхідних груп та системи диспетчеризації. Доводи, заявлені представником відповідача - ОСОБА_3 при розгляді справи в суді першої інстанції, в цій частині також є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

При розгляді справи в суді першої інстанції позивач 31.03.2023 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за період з січня 2019 року по лютий 2023 року в загальній сумі 32 010 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана справа розглядалась судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року. Перше судове засідання було призначено на 11 жовтня 2022 року, яке не відбулось через неявку сторін.

Незважаючи на те, що в судовому засіданні 15 листопада 2022 року було розпочато розгляд справи по суті, підстави для повернення вказаної заяви без розгляду відсутні, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 12 розділу I Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Розмір заборгованості 32 010 грн. 12 коп. є обґрунтованим належним чином. Додатково позивачем було подано до суду першої інстанції відомості з Особового рахунку сплати, Кошторис ОСББ «Урлівська-36» за 2018, 2019, 2020 роки, Акт приймання-передачі жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де зазначено про площу та благоустрій прибудинкової території.

Відповідачем було подано 09.11.2022 заяву про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Враховуючи викладене, підстав для відмови в задоволенні позовних вимог внаслідок пропуску строку позовної давності відсутні.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з проведенням експертизи. Витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 статті 141 ЦПК України).

На заяву про збільшення позовних вимог представник відповідача - ОСОБА_3 подала відзив, в якому зазначила, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Разом з тим, належним чином посвідчених копій посвідчень надано не було. Також не було надано вказаних додатків до відзиву на апеляційну скаргу. Таким чином, підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 та 2 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» - Нагорного Андрія Євгеновича задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» заборгованість в сумі 32 010 грн. 12 коп. та судовий збір в сумі 5 675 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді