Справа № 242/6268/21
Провадження № 2/242/255/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Носаль А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ «СГ «ТАС» (приватне), ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.07.2021 року приблизно о 07 год. 20 хв., водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем він керуючи автомобілем Renauit/Laguna н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Козацька в м. Селидове Донецької області. Не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , яка зупинилась по переду. Водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1,13.1 ПДР України та автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 14.07.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Volkswagen Tiguan» д.н. НОМЕР_2 належить позивачу на підставі приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 12.09.2020 року. Відповідно до висновку експерта № 31 за результатами авто товарознавчого дослідження від 18.07.2021 року, зазначено: вартість відновлювального ремонту, заподіяної власнику автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н. НОМЕР_2 , на момент проведення дослідження становить 71 627,79 грн.; вартість матеріальних збитків, заподіяної власнику автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н. НОМЕР_2 на момент проведення дослідження, становить 41 583,93 грн.; вартість проведення автотоварознавчої експертизи складає 3500 грн. Відповідач ОСОБА_2 на момент ДТП, володів та керував автомобілем Renauit/Laguna н.з. НОМЕР_1 та його цивільно-правова відповідальність була зареєстрована у АТ «СГ «ТАС» (приватне) полісом АТ № 535377, що діяв на час події ДТП. Відповідач АТ «СГ «ТАС» (приватне) листом від 11.11.2021 року повідомив, що у зв`язку з тим, що автомобіль страхувальника на момент ДТП не був забезпечений по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, оскільки припинено його реєстрацію. Таким чином відповідачем АТ «СГ «ТАС» (приватне) було відмовлено позивачу у здійсненні страхового відшкодування та не надано відповідного звіту щодо розрахунку матеріальної шкоди завданої позивачу. Однак, з бази даних МТСБУ встановлено, що поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 535377 АТ «СГ «ТАС» (приватне) був діючим на час складання позовної заяви. Таким чином, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент завдання матеріальної шкоди був застрахований, тому відповідно в межах ліміту відповідальності за матеріальну шкоду (130 000 грн.) відповідальність несе страхова компанія АТ «СГ «ТАС» (приватне). Враховуючи вищевикладене, відповідач АТ «СГ «ТАС» (приватне) повинен відшкодувати позивачу вартість виконання робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу «Volkswagen Tiguan» д.н. НОМЕР_2 , з урахування зносу та з вирахуванням розміру франшизи, яка складає, відповідно до полісу № АТ 0535377 - 2600 грн. Розрахунок суми відшкодування страховиком складає: вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 41 583,93 грн. - 2600 грн. = 38 983,93 грн. Також розрахунок суми відшкодування страхувальником, винною особою ОСОБА_2 складає: вартість відновлювального ремонту «Volkswagen Tiguan» д.н. НОМЕР_2 71 627,79 грн. - 38 983,93 = 32 643 грн. 86 коп. Крім того, позивач зазначив, що йому спричинено моральну шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача ОСОБА_2 , він був змушений змиритись з фактом того, що вказаний автомобіль одразу втратив у вартості та ніякі ремонті, відновлювальні роботи вже не зможуть відновити його у попередній стан. Також позивач зазнав душевні переживання та страждання. Просив суд стягнути на його користь з відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) суму матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням належному йому автомобіля, у розмірі вартості матеріальної шкоди з урахування зносу у розмірі 38 983 грн. 93 коп.; з ОСОБА_2 суму матеріальних збитків, що складає різницю між страховим відшкодуванням та розміром вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 32 643 грн. 86 коп.; з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп.; з ОСОБА_2 , АТ «СГ «ТАС» (приватне) судові витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. 00 коп., вартість проведення експертизи у розмірі 3500 грн. 00 коп., та сплату судового збору у розмірі 1816 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 до суду відзив не надав.

Заяви та клопотання сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність.

01.12.2023 р. представник позивача надав заяву про розгляд справи у режимі відеоконференції. Провадження у зазначеній цивільній справі призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін не надходило.

Представник відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надано до суду відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнають, зазначивши, що 01.07.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswageen/Tiguan н.з. НОМЕР_4 та автомобіля Renauit/Laguna н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 535377 від 27.05.2021 року. Відповідно до Витягу з Реєстру дорожніх транспортних засобів республіки Литва Державного Підприємства «Regitra», Держава VF1KG0M була припинена, а участь цього автомобіля у дорожньому русі - заборонена. У зв`язку з вищевикладеним, автомобіль Renauit/Laguna н.з. НОМЕР_1 страхувальника ОСОБА_2 на момент ДТП не був забезпечений по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів у зв`язку із припиненням його реєстрації та забороною його експлуатації дорогами загального користування. АТ «СГ «ТАС» (приватне) керуючись нормами чинного законодавства України, зокрема: ст. 1.3, ст. 1.5, 1.6, 1.7, ст. 6 ст. 35.1, ст. 35.2,37.1.3 закону прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 , оскільки автомобіль Renauit/Laguna н.з. НОМЕР_1 , страхувальника ОСОБА_2 на момент ДТП не був забезпечений по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів АТ/535377. Крім того, вимога позивача про стягнення 38 983,93 грн. є безпідставною необґрунтованою та такою, яка суперечить нормам матеріального права, оскільки відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 ЗУ «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Висновок № 31 від 18.07.2021 року виконаний ОСОБА_4 ціни на запасні частини з урахуванням ПДВ 20%. Позивачем не додано документів на підтвердження проведеного ним ремонту автомобіля Volkswageen/Tiguan н.з. НОМЕР_4 (актів виконаних робіт, рахунків-фактур та квитанцій про оплату відновлювального ремонту) на станції, яка являється платником ПДВ. У зв`язку з чим, просять суд відмовити в задоволені позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» (приватне).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.12.2021 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.11.2023 року суддя Черков В.Г. прийняв зазначену справу до свого провадження, призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без викликом сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , автомобіль марки Volkswageen/Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_4 зареєстровано на ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Селидівського міського суду Донецької області від 14.07.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_2 01.07.2021 року о 07 год. 20 хв. в м. Селидове Донецької області, вул. Козацька, 7, керуючи автомобілем Renauit Laguna, н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Tiguan д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився попереду, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто вчинив правопорушення, передбачене за ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді 850,00 грн.

Згідно висновку експерта №31 за результатами автотоварознавчого дослідження від 18.07.2021 року ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту, заподіяної власнику автомобіля Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_8 , на момент проведення дослідження становить 71 627,79 грн. Вартість матеріальних збитків, заподіяної власнику автомобіля Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_8 , на момент проведення дослідження становить 41583,93 грн.

Згідно ремонтна калькуляції № 31 від 16.07.2021 року, вартість ремонту автомобіля Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 71 627,79 грн.

Відповідно листів АТ «СГ «ТАС» (приватне) повідомив ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 застраховано АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 535377 від 27.05.21 року. Згідноматеріалів справи, а саме Витягу з Реєстру дорожніх транспортних засобів республіки Литва Державного Підприємства «Regitra», Державна реєстрація автомобіля Рено д.р.н. НОМЕР_5 VIN: НОМЕР_6 була припинена, а участь цього автомобіля у дорожньому русі заборонена. Таким чином, автомобіль «Regitra» не був забезпечений по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів у зв`язку із припиненням його реєстрації участі у дорожньому русі та зняття ТЗ з реєстрації. АТ «СГ «ТАС» (приватне) відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування.

Згідно перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ, Поліс № АТ 535377 АТ «СГ`ТАС» (приватне) транспортний засіб Renauit Laguna, н.з. НОМЕР_1 , станом на 01.07.2021 діючий.

Згідно полісу № АТ/0535377 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, код страховика 078, строк дії з 20.05.2021 по 27.11.2021 включно, транспортний засіб «Renauit Laguna», н.з. НОМЕР_1 , застрахований в АТ «СГ «ТАС» (приватне), розмір франшизи 2600 грн.

Згідно листа МТСБУ від 24.07.2023 року, повідомив, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі АТ/535377 був чиннм на дату 01.07.2021 року, та не був чинним на дату 01.12.2021 року. МТСБУ не володіє інформацією щодо дати припинення державної реєстрації автомобіля «Renauit Laguna» з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Частиною 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до абз.1 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відмова у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема у постановах: від 05 червня 2018 року (справа № 910/7449/17, провадження № 12-104гс18); від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18); від 03 жовтня 2018 року (справа № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18); від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19); від 11 грудня 2019 року (справа № 465/4287/15, провадження № 14-406цс19).

У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), Велика Палата Верховного Суду, у пунктах 136, 137 указаної постанови зазначила, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Отже, АТ «СГ «ТАС» (приватне), уклавши з ОСОБА_2 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану третій особі.

Суд не приймає доводи відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) щодо того, що автомобіль Renauit/Laguna н.з. НОМЕР_1 страхувальника ОСОБА_2 на момент ДТП не був забезпечений по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів у зв`язку із припиненням його реєстрації та забороною його експлуатації, оскільки як вбачається з матеріалам справи Поліс АТ/535377 був чиним на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а саме 01.07.2021 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення із АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 38 983 грн. 93 грн. (матеріальна шкода з урахування зносу у розмірі 41583,93 грн. - франшиза 2600 грн.)

Щодо відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди за рахунок відповідача ОСОБА_2 , суд враховує наступне.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності що передбачено статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначена правова позиція закріплена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Таким чином відповідач ОСОБА_2 , як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, мав обов`язок відшкодувати позивачу, як потерпілому, в порядку визначеному ст. 1194 ЦК України різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Разом із тим, із висновку експерта №31 від 18.07.2021 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту, заподіяної власнику автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н. НОМЕР_2 , на момент проведення дослідження становить 71 627,79 грн.

Враховуючи, що частина шкоди в розмірі 38 983,93 грн, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок страховика АТ «СГ «ТАС» ( приватне), тому відповідач ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 22, 1166, 188, 1194 ЦК України повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 32643,86 грн. (вартість відновлювального ремонту 71627,79 грн. - сума відшкодування страхувальником 38 983,93 грн.).

Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди, то стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5ст. 1187 ЦК України).

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивачем доказів на їх підтвердження не надано.

Суд, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу встановив наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ч.4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення права надано Конституційним Судом України в рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000; від 30.09.2009 №23-рп/2009; від 11.07.2013 №6-рп/2013.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі № 826/1216/16).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано до суду: договір № 49 від 28.07.2021 року про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Майоровим С.В.; ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Майоровим С.В. від 28.07.2021 року; акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 20.11.2021 року (з детальним описом робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги), вартість наданих послуг становить 8000 грн. 00 коп.; квитанція №49 від 20.10.2021 року , згідно якої ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_6 8000 грн. 00 коп. за договором про надання правничої допомоги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позов задоволено частково, то і витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

Таким чином, оскільки з відповідачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнуто з ОСОБА_2 у розмірі 32643,86 грн., з відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) у розмірі 38983,93 грн., в стягненні моральної шкоди з ОСОБА_2 відмовлено, тому за надання професійної правничої допомоги з урахуванням пропорційності до задоволеної частини позовних вимог з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню у сумі 3468,80 грн., а з відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) у сумі 4000,00 грн.

Приписами ч. ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат, зокрема, на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Позивачем підтверджено витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 3500,00 грн., тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме з урахуванням пропорційності до задоволеної частини позовних вимог з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 1517,60 грн., а з відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) у сумі 1750,00 грн.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір, у разі задоволення позову, покладається на відповідача.

При зверненні до суду з вказаною позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн., згідно квитанцій в матеріалах справи, та які підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 787,42 грн., з відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) у розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 22, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (місце знаходження за адресою: 03062, м. Київ, пр.-т Перемоги, б.65, ), ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_7 ) суму матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням належному йому автомобіля, у розмірі вартості матеріальної шкоди з урахування зносу у розмірі 38 983 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн. 93 коп., судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисяч) грн. 00 коп., вартість проведення експертизи 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп., сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_7 ) суму матеріальних збитків, що складає різницю між страховим відшкодуванням та розміром вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 32 643 (тридцять дві тисячі шістсот сорок три) грн. 86 коп., судові витрати на правову допомогу у розмірі 3468 (три тисячі чотириста шістдесят вісім) грн. 80 коп., вартість проведення експертизи 1517 (одна тисяча п`ятсот сімнадцять) грн. 60 коп., сплату судового збору у розмірі 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 42 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Г. Черков