Житомирський апеляційний суд
Справа №281/189/23 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу № 281/189/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "УкрСиббанк" про припинення іпотеки, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 9 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 25 вересня 2007 року між ним та Акціонерним комерційним іноваційним банком « УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого йому надано кредит у розмірі 12000 дол. США, строком до 25 вересня 2017 року.

Цього ж дня між ними укладено договір іпотеки, згідно з яким він передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

Окрім того, з метою забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань між Акціонерним комерційним іноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Також ОСОБА_1 вказує, що рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2011 року стягнуто з нього та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 76719 грн. 57 коп., що є еквівалентним 9657,67 дол. США.

Вказане рішення перебувало на примусовому виконанні у відділі ДВС та 17 січня 2023 року він сплатив останні 27368 грн. 42 коп. заборгованості, яка була визначена рішенням суду. У зв`язку з даною обставиною державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Про завершення виконавчого провадження він повідомив банк та просив припинити обтяження іпотечного майна.

Проте, своїм листом від 7 березня 2023 року АТ « УкрСиббанк» повідомило про неможливість зняття обтяження з нерухомого майна, яке було предметом іпотеки.

Оскільки основне зобов`язання виконане у повному обсязі, банк неправомірно відмовив визнати припиненою іпотеку.

Враховуючи вищезазначене, просив визнати припиненою іпотеку, яка виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту №0, укладеного між ним та відповідачем 25 вересня 2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира АДРЕСА_1 .

Також просив припинити обтяження іпотеки щодо вказаної квартири, які містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майн, яке виникло на підставі договору іпотеки, укладеного 25 вересня 2007 року між ним та відповідачем.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 9 травня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано таким, що припинений договір іпотеки, яка виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту №0, укладеного 25 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним іноваційним банком « УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство « УкрСиббанк», який посвідчений нотаріусом Лугинської державної нотаріальної конори Житомирської області 25 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за №1275, право іпотекодержателя за яким перейшло до Акціонерного комерційного іноваційного банку «УкрСиббанк» ( правонаступник АТ « УкрСиббанк».

Припинено обтяження іпотеки за іпотечним договором від 25 вересня 2007 року, а саме: на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , що містяться в Єдиному реєстрі заборон і відчужень об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження нерухомого майна №1276 від 25 вересня 2007 року та запис про іпотеку №1275 від 25 вересня 2007 року, які виникли за договором про надання споживчого кредиту №0, укладеним 25 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ « УкрСиббанк».

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором виконувалося тривалий час, з 24 січня 2013 року по 27 січня 2023 року. Окрім того, стягнення боргу проводилося у гривнях, кошти, які надходили, конвертувалися за офіційним курсом НБУ у валюту кредитування, та спрямовувалися у першу чергу на погашення заборгованості за відсотками, а потім на погашення боргу за кредитом.

Рішення суду про стягнення боргу у гривнях формально вважається виконаним, але заборгованість у доларах США погашена не у повному обсязі. Станом на 28 березня 2023 року залишається непогашеною сума кредиту у розмірі 6248,5 дол. США.

Погашення у 2023 році гривневого еквіваленту заборгованості, яка розрахована станом на 28 березня 2011 року, не може вважатися повним фактичним виконанням рішення суду про стягнення заборгованості в іноземній валюті, оскільки це суперечить положенням частини 2 статті 524 та частини 2 сатті 533 ЦК України.

Враховуючи вказану обставину, 1 квітня 2023 року банк звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з новим позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості.

Звертає увагу й на ту обставину, що за цим кредитним договором банк вправі нараховувати відсотки, передбачені статтею 625 ЦК України.

Отже, основне зобов`язання не виконане, відтак відсутні підстави для припинення іпотеки.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Кравчук В.І., підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника АТ « УкрСиббанк», колегія суддів приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2007 року між сторонами укладений договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк надав позивачеві кредитні кошти у розмірі 12000 дол. США, строком до 25 вересня 2017 року.

Цього ж дня між ними укладено договір іпотеки належної позивачеві квартири АДРЕСА_1 .

25 вересня 2007 року нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження зазначеної квартири, реєстраційний номер 5722391.

Кредитний договір також був забезпечений порукою ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2011 року стягнуто із ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 76719 грн. 57 коп., що є еквівалентним 9657,67 дол. США.

Зазначене рішення перебувало на примусовому виконанні у Лугинському відділі ДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).

Постановою старшого державного виконавця Лугинського ВДВС від 30 січня 2023 року вказане виконавче провадження закінчене у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

У січні позивач звернувся до АТ « УкрСиббанк» із заявою, в якій повідомив про повне виконання рішення суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договром та просив припинити обтяження майна, переданого ним в іпотеку.

Листом від 17 лютого 2023 року банк повідомив про неможливість припинення іпотеки з тих підстав, що позивач не сплатив у повному обсязі суму заборгованості у валюті кредитування.

Віповідно до положень частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3,4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою ( частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору ( частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України « Про іпотеку», пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом ( частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином ( стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Як встановлено судом першої інстанції, заборгованість за вказаним кредитним договором була достроково стягнута із боржника та поручителя в солідарному порядку на підставі рішення суду, яке було виконане у повному обсязі.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №711/4556/16, зроблено висновок, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою зобов`язання за кредитним договором є перешкодою в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив, що свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит боржник виконав у повному обсязі та належним чином, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, касаційний суд погодився в висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №344/17498/20 зазначено : « встановивши, що позичальник виконав свої зобов`язання за кредитним договором шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, суд першої інстанції, з яким у цій частині погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що зобов`язання за кредитним договором припинилися на підставі статті 599 ЦК України 26 жовтня 2020 року, тобто в день остаточного погашення заборгованості, стягнутої судовим рішенням. Оскільки основне зобов`язання припинилося виконанням 26 жовтня 2020 року, також обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про визнання припиненою іпотеки та задоволеня позовних вимог про зняття обтяження з об`єкта нерухомого майна».

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано входив з того, що ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання за кредитним договором шляхом повного виконання рішення суду про дострокове стягнення всієї суми боргу за цим кредитним договором.

Припинення зобов`язання у спірних правовідносинах підтверджується постановою старшого державного виконавця Лугинського відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження від 30 січня 2023 року.

Посилання відповідача на курсову різницю, яка впливає на розмір заборгованості, не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, адже кредитор, який сам визначив заборгованість у національній валюті України гривні, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій прийняв його виконання.

Судом також врахована та обставина, що після зміни строку кредитування та дострокового стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором на підставі рішення суду кредитор протягом тривалого часу не звертався до суду з позовом про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач виконав свої зобов`язання, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України « Про виконавче провадження».

Оскільки основне зобов`язання позивача за кредитним договором припинено, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення іпотеки.

Однак, дійшовши вірного по суті висновку про наявність підстав для припинення зобов`язань за іпотечним договором, суд помилково зазначив про припинення договору іпотеки.

Так, згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. За змістом пункту 7 цієї статті окремим способом захисту є припинення правовідношення.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання має своїм наслідком також й припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договором іпотеки.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених, невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що у разі невизнання кредитором права іпотекодавця на припинення зобов`язання, таке право іпотекодавця підлягає захисту шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Отже, право боржника та іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання зобов`язання за іпотечним договором таким, що припинено, чи іпотеки такою, що припинилася, а не шляхом припинення договору іпотеки ( постанова Верховного Суду від 8 лютого 2023 року у справі №341/767/21).

Таким чином, належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання зобов`язань за договором іпотеки такими, що припинені, а не визнання припиненим договору іпотеки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини в іншій редакції, а саме визнання припиненою іпотеки за договором іпотеки, укладеним між сторонами 25 вересня 2007 року.

В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 9 травня 2023 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції: « Визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним 25 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством « УкрСиббанк», який посвідчений нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори Можаровською О.О. 25 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за №1275.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 11 грудня 2023 року.