Провадження № 2/554/4034/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю представника відповідача Микитюка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття,-

в с т а н о в и в :

Позивач Харківський міський центр зайнятості звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 80077 грн. 02 коп. та судових витрат у сумі 2270 грн.

В обґрунтування позову вказав, що ОСОБА_1 звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де згідно поданої нею заяви від 20.11.2019 року їй було надано статус безробітного та з 27.11.2019 року відповідно до ч.ч.1,3,4 ст. 22, ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613, призначено допомогу по безробіттю з 27.11.2019 по 20.11.2020 у розмірі встановленому законодавством. У заяві про надання статуту безробітного від 20.11.2019 року ОСОБА_1 засвідчила власним підписом, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно; ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей. ОСОБА_1 перебувала на обліку в Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітного з 20.11.2019 по 25.11.2020 року, на поточний рахунок їй було перераховано допомогу по безробіттю за період з 01.12.2019 по 24.11.2020 у сумі 80077 грн. 02 коп. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» особи, які зареєстровані як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. В ході відпрацювання інформації від ПФУ виявлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугою років, у зв`язку із чим було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості підстав виплати матеріального забезпечення, за результатами якого складено Акт від 02.04.2021 року № 85, яким встановлено, що відповідач під час перебування на обліку в центрі зайнятості надана недостовірні дані, що вплинули на умови призначення та виплати допомоги, приховавши факт перебування на обліку в управлінні ПФУ в Харківській області з 01.11.2019 та отримання пенсії за вислугу років по лінії Національної гвардії України з 01.11.2019 по 24.02.2020. У порушення вимог п.1 ч.1 ст. 43, ч.3 ст. 44, п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» відповідач не повідомив Харківський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на прийняття рішень про припинення реєстрації безробітніх, а саме приховав факт отримання пенсії за вислугу років. Невиконання ОСОБА_1 вимог Закону, а саме неповідомлення про отримання пенсії за вислугою років, призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 80077, 02 грн. Добровільно вказані кошти відповідач не повернула, тому змушені звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2021 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

На підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 24 лютого 2023 року справу прийнято до провадження.

Від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, в якому прохав відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 29.10.2019 року згідно Наказу ГУ Національної поліції в Харківській області № 372 о/с ОСОБА_1 було звільнено згідно п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» через хворобу. За направленням № 1231 від 31.10.2019 року ОСОБА_1 було направлено на медико-соціальну експертну комісію, а 12.11.2019 року ГУНП в Харківській області подано подання про призначення пенсії № 100/36649. Відповідно до чинного законодавства України документи про призначення пенсії розглядаються органами Пенсійного фонду протягом 10 днів з дня надходження. Станом на день подачі заяви до Центру зайнятості 20.11.2019 року ОСОБА_1 не знала та не могла знати про те, чи призначено їй пенсію, тому що Пенсійним фондом їй не було про це повідомлено. Під час написання заяви ОСОБА_1 повідомила кар`єрного радника про те, що нею подано заяву про призначення їй пенсії за вислугою років, проте рішення ПФУ їй невідоме, а також, що вона буде проходити огляд та збиратиме документи для призначення їй пенсії по інвалідності, а тому недостовірних даних вона не надавала. 05.02.2020 року МСЕК було встановлено групу та причину інвалідності ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК № 989810. Враховуючи, що ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» передбачено право на одну пенсію за вибором за цим Законом або Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 подала до ГУ ПФУ в Харківській області 25.02.2020 заяву про призначення пенсії по інвалідності, яку отримує з 25.02.2020. Згідно п.2 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути, зокрема, особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку. ОСОБА_1 подала до Центру зайнятості копію довідки до Акту огляду МСЕК та програму реабілітації інваліда, тому виходить, що отримання пенсії або державної соціальної допомоги не впливає на можливість отримання допомоги по безробіттю. Тому вважає, що позовні вимоги про стягнення допомоги за період з 25.02.2020 року по 24.11.2020 взагалі є незаконними. Центр зайнятості мав постійний доступ до індивідуальних відомостей про застраховану особу і в будь-який момент мав змогу їх звірити з базою даних центрального органу виконавчої влади, а після цього тільки приймати рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу. Виконавши всі вимоги, перевіривши всі документи, центр зайнятості надав ОСОБА_1 статус безробітного. Зі змісту ч.ч.2,3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слідує, що стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі можливо за двох умов: зловживання з боку застрахованої особи та подання ним недостовірних даних. ОСОБА_1 було надано всі документи до Центру зайнятості та надано витяг з наказу ГУНП в Харківській області № 372 о/с, в якому, окрім підстави звільнення, зазначається також вислуга років для призначення пенсії та повідомлено кар`єрного радника про подачу документів до ПФУ про призначення пенсії за вислугу років, але пенсію на той час не призначено. ОСОБА_1 було подано документи, які підтверджують отримання нею пенсії по інвалідності. Вважає, що підстав для повернення коштів відповідно до ст. 1215 ЦК України немає.

Протокольною ухвалою від 28.09.2023 року продовжено строк для подання відзиву.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідачем у відзиві невірно застосовані норми чинного законодавства. 27 листопада 2019 року між сторонами був підписаний Індивідуальний план, згідно п.4.2.7 якого клієнт зобов`язується інформувати Центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення. Згідно п.4 ч.2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні повинні інформувати територіальний орган протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ст. 45 вказаного Закону, зокрема, згідно п.13 ч.1 про призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років. В ході відпрацювання інформації з ПФУ було виявлено факт отримання ОСОБА_1 пенсії за вислугою років з 01.11.2019 по 24.02.2020. Однак ні на момент реєстрації, ні на момент перебування у центрі зайнятості відповідачем жодні документи надані не були. Таким чином, у ОСОБА_1 був відсутній страховий випадок для призначення пенсії та виплати допомоги по безробіттю під час перебування у статусі безробітного з 20.11.2019. Згідно п.1 ч. 1 ст. 43 зазначеного Закону статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (на пільгових умовах або за вислугою років), яка через відсутність роботи на має заробітку чи інших доходів. Виходячи із положень п.1 ч.1 ст. 43, п.13 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», призначення пенсії за вислугою років є підставою для припинення реєстрації безробітного, а також унеможливлює таку реєстрацію у випадку звернення до служби зайнятості особи, яка отримує пенсію. Згідно ч.3 ст. 36 Закону, сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними стягується з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Від представника відповідача до суду надійшли заперечення, в яких зазначає, що станом на 20.11.2019 ОСОБА_1 не знала та не могла знати про те, що їй призначено пенсію, тому що рішенням ПФУ їй не було повідомлено щодо прийняття рішення про призначення пенсії. Підстав для стягнення коштів за підставі ст. 1215 ЦК України немає. Позовні вимоги за період з 25.02.2020 по 24.11.2020 взагалі є незаконними, оскільки 05.02.2023 року ОСОБА_1 було встановлено групу та причину інвалідності, а тому згідно п.2. ч.1 ст. 43 Закону вона може набути статусу інвалідності. З 25.02.2020 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, що не впливає на можливість отримання допомоги по безробіттю.

Ухвалою суду від 21.11.2023 року замінено позивача Харківський міський центр зайнятості на його правонаступника Харківський обласний центр зайнятості.

У судове засідання представник позивача Харківського обласного центру зайнятості Вовк В. не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві та запереченнях.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 20.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. В наданій заяві вказала, що через відсутність роботи не має заробітку або інших доходів, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугою років не призначено. Ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних виплат, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с.5).

20.11.2019 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.6).

Рішенням Харківського міського центру зайнятості від 27.11.2019 року ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» надано статус безробітного (а.с.10-11).

27.11.2019 року відповідно до ч.ч.1,3,4 ст. 22, ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613, ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 27.11.2019 по 20.11.2020 у розмірі встановленому законодавством.

ОСОБА_1 перебувала на обліку в Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітного з 20.11.2019 по 25.11.2020 року, на поточний рахунок їй було перераховано допомогу по безробіттю за період з 01.12.2019 по 24.11.2020 у сумі 80077 грн. 02 коп.(а.с.22).

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» особи, які зареєстровані як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

В ході відпрацювання інформації від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.02.2020 року за вих. № 2000-0309-8/24368 виявлено, що ОСОБА_1 з 01.11.2019 року отримує пенсію за вислугою років по лінії національної поліції з 01.11.2019 по 24.02.2020, а з 25.02.2020 отримує пенсію по інвалідності (а.с.19).

Згідно Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості підстав виплати матеріального забезпечення від 02.04.2021 року № 85 встановлено, що відповідач під час перебування на обліку в центрі зайнятості надала недостовірні дані, що вплинули на умови призначення та виплати допомоги, а саме не повідомила про отримання пенсії за вислугою років, у зв`язку із чим їй незаконно надано статус безробітного (а.с.20).

Наказом Харківського міського центру зайнятості № 295 від 07.04.2021 року вжито заходів по поверненню коштів, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю за період з 01.12.2019 по 24.11.2020 у сумі 80 077 грн. 02 коп. (а.с.23) та направлено лист-претензію ОСОБА_1 про повернення коштів (а.с.24-26).

Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі, поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 ч.2, ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Зокрема, пунктом 8 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Пунктом 18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» визначено завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів, зокрема, проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідач у своїй заві від 20.11.2019 року зазначає, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів.

За пунктом «а» статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до виду державних пенсій відноситься пенсія за вислугу років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Згідно п.7 ч.1 ст.31 вищевказаного закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Таким чином, при поданні заяви про надання статусу безробітного, всупереч вищевказаним вимогам законодавства, відповідач не повідомила про отримання доходу у вигляді пенсії за вислугу років, тобто надала позивачу недостовірні дані, внаслідок чого безпідставно отримувала допомогу по безробіттю.

Доводи відповідача, що на день подачі заяви ОСОБА_1 не знала та не могла знати про те, що їй призначено пенсію, тому що рішенням ПФУ їй не було повідомлено щодо прийняття рішення про призначення пенсії, суд відхиляє, оскільки сам факт призначення пенсії за вислугою років є підставою для припинення виплат по безробіттю. Тобто з 01.11.2019 року ОСОБА_1 не мала права на отримання допомоги по безробіттю.

Так, у заяві про надання статусу безробітного відповідач повідомила, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. При цьому статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

В постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі № 545/164/17-ц зазначено, що не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Таким чином, відповідач не повідомила про призначення їй пенсії за вислугу років, а повідомлення нею радника в усній формі про подачу документів на призначення пенсії, не спростовує факту призначення їй пенсії саме з 01.11.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За положенням п. 1 ч. 1 ст. 1215 цього Кодексу не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом також встановлено, що 05.02.2020 року МСЕК було встановлено групу та причину інвалідності ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК № 989810 (а.с.94).

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» передбачено право на одну пенсію за вибором за цим Законом або Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 подала до ГУ ПФУ в Харківській області 25.02.2020 заяву про призначення пенсії по інвалідності (а.с.97), яка отримує з 25.02.2020.

Згідно п.2 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути, зокрема, особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку.

ОСОБА_1 подала до Центру зайнятості копію довідки до Акту огляду МСЕК та програму реабілітації інваліда (а.с.105).

Таким чином, отримання пенсії по інвалідності не впливає на можливість отримання допомоги по безробіттю. Отже, позовні вимоги про стягнення допомоги за період з 25.02.2020 року по 24.11.2020 є безпідставними, а задоволенню підлягають лише позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківського обласного центру зайнятості грошових коштів за період з 01.12.2019 по 24.02.2020 у сумі 24 653, 65 грн., як безпідставно отриманих, у зв`язку із призначенням відповідачці пенсії за вислугою років (а.с.22).

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із вищезазначених мотивів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 30, 78 %).

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського обласного центру зайнятості грошові кошти у сумі 24 653, 65 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості судовий збір у сумі 698, 87 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач Харківський обласний центр зайнятості ( 61013 м.Харків, вул.Шевченка, 137А, ).

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 24 листопада 2023 року.

Суддя Л.І. Савченко