Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.

присяжних : Ніколаєвої С. В.,

Мазуренко Л. Ю.,

при секретарі Таран С. М.,

за участі заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) безвісно відсутнім. Заявниця посилається на те, ОСОБА_3 є його рідною сестрою. На початку 2014 року ОСОБА_3 поїхав на Майдан Незалежності та більше додому не повернувся, будь-який зв`язок з ним втрачено, про його місцезнаходження ОСОБА_1 не відомо.

ОСОБА_1 зверталася до правоохоронних органів із заявами щодо розшуку її зниклого брата, однак його місцезнаходження до цього часу не встановлено.

За останнім зверненням, заявника повідомили, що ОСОБА_3 розшукується за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України і на нього заведена оперативно-розшукова справа «Розшук» № 71 від 25.04.2014 року.

ОСОБА_3 володіє на праві приватної власності однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , за якою наглядає його сестра, заявник - ОСОБА_1 .

Але, для належного догляду необхідно встановити опіку над його майном, оскільки його сестра не може укладати договори з комунальними службами, звертатися із заявами щодо перерахунку наданих ними послуг, оскаржувати їх дії тощо.

З цих підстав заявник вимушена звернутися до суду з даною заявою.

В судовому засідання, в режимі відео конференції, ОСОБА_1 та її представник адвокат Вітер В. М. вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві, просить задовольнити в повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення заявниці та її представника, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 володіє на праві приватної власності однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.07.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6271678 від 16.07.2013 року (а.с.11-13, 141-143).

Крім того, у відповідності до вищевказаної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №320428989 від 17.01.2023 року підтверджено набуття 25.02.2016 року ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії КР № 025146, виданого 18.03.2009 року Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та передачу 25.02.2016 року в оренду зазначеної земельної ділянки Селянскому (фермерському) господарству «Флоря Андрій Володимирович».

Разом з тим, ОСОБА_3 розшукується за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України і на нього заведена оперативно-розшукова справа «Розшук» № 71 від 25.04.2014 року.(а.с.10).

Проте в судовому засіданні заявником не доведено неможливість отримання відомостей щодо місця перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , протягом останнього року (до моменту звернення до суду).

Вищевказані, встановлені в судовому засіданні обставини, ставлять під сумнів твердження заявниці про відсутність відомостей про місце перебування ОСОБА_3 з 2014 року .

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази родинних відносин заявниці з особою, щодо якої остання ставить питання про визнання його безвісті відсутньою, тобто з ОСОБА_3 ..

Також, суд приймає до уваги той факт, що у заявниці відсутні законні підстави для вирішення питання стосовно майна ОСОБА_3 , а саме однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки заявниця у відповідності до договору купівлі-продажу передала право власності на дану квартиру ОСОБА_3 (а.с. 11-12).

З урахування того, що заявником у ході судового розгляду у справі не було доведено належними та допустимими доказами факт відсутності відомостей про перебування ОСОБА_3 у місці його постійного проживання, відсутності відомостей про дійсне перебування ОСОБА_3 неможливість отримати такі відомості, наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог та відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , безвісно відсутнім, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання особи безвісно відсутньою- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Р. А. Забуранний

Присяжні : С. В. Ніколаєва

Л. Ю. Мазуренко

Повний текст судового рішення виготовлений 20 листопада 2023 року.