КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №644/1771/21
Провадження № 2/552/2169/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2023 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнених коштів посилаючись на те, що 08.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис № 1136 на загальну суму заборгованості у розмірі 52 501 грн. 84 коп. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання. Приватним нотаріусом не було дотримано вимоги вчинення виконавчого напису, не встановлена безспірність заборгованості. Крім того, законом визначено трьохрічний строк для видачі виконавчого напису нотаріусом, який обчислюється з дня виникнення права вимоги. Позивач вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис поза межами вищевказаного строку, будь-якого повідомлення чи вимоги про наявність заборгованості позивач не отримував. Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

30 квітня 2021 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення безпідставно отриманих коштів, а саме стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь кошти у розмірі 52 501 грн. 84 коп., а також просить стягнути виконавчий збір у розмірі 5250 грн. 18 коп., витрати по виконавчому провадженню у розмірі 49 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.04.2023 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, уточнені позовні вимоги підтримують у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяви.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Матеріали справи містять відзив в якому зазначено, що при вчиненні виконачого напису нотаріус перевіряє чи подано на підтвередження обгрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів за якими проводиться стягнення заборгованості у безпірному порядку на підставі виконавчих написів. Безспірність вимог є не доведеність боргу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин - безспірності заборгованості. Відповідач надав документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, а саме: виписку про рух коштів яка є належним доказом наявності заборгованості та первинним документом, який формується на підставі виконаних за день операцій клієнтом, а також надані усі необхідні документи відповідно до Переліку, а тому вважає, що у діях нотаріуса незаконних дій немає. Щодо позовних вимог в частині стягнення безпідставних коштів відповідач посилається на те, що позивач в односторонньому порядку не відмовився від кредитного договору або що такий договір визнанний недійсним у судовому порядку. У зв`язку з чим підставою виконання кредитного договору є виконавчий напис. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відстуність.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір у вигляді заяви анкети позичальника № HAXRRX15100259 від 10.05.2007 року, згідно якого позивач отримав кредит.

08.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис № 1136 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за вищевказаним кредитним договором.

Стягнення заборгованості проведено за період з 10.05.2007 року по 07.11.2016 року. Сума заборгованості складає 52 501 грн. 84 коп., в тому числі 1 804 грн. 80 коп. заборгованості за тілом кредиту; 29 913 грн. 78 коп. сума заборгованості за відсотками; 530 грн. 64 коп. комісія; 17 276 грн. 34 коп. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2 476 грн.28 коп. штраф (відсоток від суми заборгованості).

Загальна заборгованість складає 52 501 грн. 84 коп.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Це також визначено у п. 283 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, де вказано наступне: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні Індустріального відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Крім того, п.п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Таким чином документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки, тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Крім того, слід зазначити, що Міністерство Юстиції України на звернення Федерації профспілок України з питання внесення змін до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій надано роз`яснення, у якому, серед іншого зазначено, що «зазначені зміни інструкції також є позитивними для осіб, які є боржниками за кредитним договором та іпотекодавцями, оскільки, виконавчий напис нотаріусом буде вчинено лише за умови подання документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання (наприклад, нотаріус повинен витребувати від стягувача заяву від імені боржника про відсутність спору щодо заборгованості)» (роз`яснення Міністерства юстиції України від 22.01.2010, що розміщено на сайті Федерації профспілок України)

Отже, доказом безспірності боргу може бути визнання даної заборгованості самим боржником (акт взаємозвірки між сторонами тощо), наявність рішення суду, яке набрало законної сили. Якщо жодна із цих дій не має місце, то заборгованість не вважається безспірною.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. належним чином засвідчені копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис № 1136 та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» належним чином засвідчені копії кредитного договору укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» № HAXRRX15100259 від 10.05.2007 року, виписку по рахунку по вищевказаному договору, розрахунок заборгованості по кредитному договору.

27.04.2021 року від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. надійшли документи на підставі яких вчинено виконавчий напис, а саме: заява АТ КБ «Приватбанк», розрахунок заборгованості, письмова вимога про усунення порушень по кредитному договору, заява позичальника № HAXRRX15100259 від 10.05.2007 року.

28.05.2021 від АТ КБ «Приватбанк» надійшли документи, а саме: виписка по договору, заява анкета позичальника № HAXRRX15100259 від 10.05.2007 року.

Як вбачається із наданих копій документів, на підставі яких вчинений виконавчий напис, підставою вчинення виконавчого напису стали: заява АТ КБ «Приватбанк», розрахунок заборгованості, письмова вимога про усунення порушень по кредитному договору, заява анкета позичальника від 10.05.2007 року.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості.

Таким чином, не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

На думку суду, у даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Крім того, в позовній заяві позивач наполягає на порушення строків позовної давності та вчинення виконавчого напису поза вищевказаних строків.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та пп. 3.1, 3.3 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом і не може бути змінений домовленістю сторін.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті.

Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки.

Згідно копії кредитного договору № HAXRRX15100259 від 10.05.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 09.05.2008 року.

В той самий час, як видно з виконавчого напису № 1136, вчиненого 08.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., період нарахування заборгованості за кредитним договором визначено з 10.05.2007 року по 07.11.2016 року.

Суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, згідно з якою після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048,1054 ЦК України.

Також, оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення відповідача до нотаріуса , вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з позивача комісії, пені та штрафів. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованих штрафів як у фіксованій частині так і у відсотковій ставці.

Суд дійшов висновку, що нарахування АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по відсоткам, пені поза межами строку кредитування виключає факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст.261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

В постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій».

В постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

Згідно п. 3.4 Глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом.

Як зазначено у позовній заяві та виконавчому написі кредитний договір укладено 10.05.2007 року, за вчиненням виконавчого напису відповідач звернувся до нотаріуса лише 10.12.2016 року, а тому суд дійшов до висновку, що відповідачем пропущено строк давності для звернення із заявою про вчинення виконавчого напису.

За наведених вище обставин, суд вважає, що нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису, оскільки, не мав у своєму розпорядженні доказів безспірності заборгованості позивача перед банком, а також банком було пропущено строк звернення з вимогою про вчинення виконавчого напису.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, судом установлено, що на виконання виконавчого напису нотаріуса № 1136, виданого 08.02.2017 з ОСОБА_1 стягнуто 52 501 грн. 84 коп., що підтверджується розпорядженням № 54204344 та постанововю про закінчення виконавчого проважденнявід 24.06.2020 року.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

У даному випадку правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від ОСОБА_1 відпала, і вказані кошти у сумі 52 501 грн. 84 коп. підлягають поверненню позивачу.

Крім того, позивач просить стягнути безпідставно отримані кошти за виконавчим написом № 1136 вчинений 08 лютого 2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. які під час примусового виконання було утримано з позивача як виконавчий збір у розмірі 5250 грн. 18 коп. та витрати виконавчого провадження у розмірі 49 грн.

Суд не знаходить підстав для задоволення даної позовної вимоги щодо стягнення виконавчого збору який утриманий із позивача та витрати на проведення виконавчих дій, оскільки такі вимоги є передчасними, а тому права позивача не є порушеними.

Матеріали справи не містять відомостей про, те що позивачу було відмовлено у поверненні таких коштів.

Частиною сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача зазнаених коштів не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Позивачем на підтвердження понесених витрат надано квитанцію на суму 7000 грн. , що також підтверджується додатковою угодою погодження договірної ціни додаток до Договору про надання правової допомоги від 17 грудня 2020 року.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1136 вчинений 08.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 52 501 грн. 84 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 52 501 грн. 84 коп. (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот одна гривня вісімдесят чотири копійки).

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу домомогу у розмірі 7000 грн. (сім тисяч гривень нуль копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (місце знаходження: м. Київ вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код в ).

Треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович (місце знаходження: м. Чернігів, пр. Миру, буд. 55).

Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місце знаходження: м. Харків вул. Кооперативна, 12/14, ідентифікаційний код в )

Повний текст судового рішення виготовлений 23 листопада 2023 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна