233 № 233/6367/23
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

23.11.2023

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцька О.В., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заборгованості за надані послуги з теплопостачання, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 в загальному розмірі 30345 гривень 59 копійок, яка складається із заборгованості за теплову енергію за період з 01.11.2020 р. до 31.08.2023р. у сумі 28807 гривень 76 копійок, заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 р. до 31.08.2023р. у сумі 300 гривень 78 копійок, 3% річних від простроченої суми заборгованості за період часу з 01.01.2021 р. до 23.02.2022р. у сумі 272 гривні 09 копійок, інфляційних втрат за період 01.01.2021 р. до 23.02.2022р. у сумі 964 гривні 96 копійок.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, суд встановив наступне.

Так, на виконання ч.5 ст.165 ЦПК України судом було зроблено запити до Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржників на прізвище, ім`я та по батькові: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (як зазначено стягувачем у заяві про видачу судового наказу).

Проте, з відповіді Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради на вищевказаний запит вбачається розбіжність в написанні прізвища боржниці, а саме зазначено, що в реєстрі Костянтинівської територіальної громади наявні відомості щодо зареєстрованого місця проживання особи із особистими даними « ОСОБА_2 ».

Отже, зазначене стягувачем у заяві про видачу судового наказу прізвище одного з боржників - ОСОБА_2 не співпадає із відомостями, наданими органом реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб та відомостями, зазначеними у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що позбавляє суд можливості, за наявності вказаних розбіжностей, однозначно ідентифікувати боржника.

Крім того, згідно долученого до заяви про видачу судового наказу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме боржниця ОСОБА_2 є співвласницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 11.10.1994 року, виданого відділом по приватизації при заводі "Укрцинк", її частка у праві спільної часткової приватної власності становить ; боржниця ОСОБА_1 також є співвласницею вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВВВ № 833830 від 12.03.2004 року та свідоцтва про право власності б/н від 11.10.1994, виданого відділом по приватизації при заводі "Укрцинк», її частка у праві спільної часткової приватної власності становить .

Отже, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 3 частини 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено, зокрема, ім`я (прізвище, ім`я, по батькові) боржника.

Заявником у заяві про видачу судового наказу зазначена невірна інформація щодо прізвища боржника ОСОБА_2 , що є порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п.8) ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Не зважаючи на те, що квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , по якій утворилась заборгованість з теплопостачання, належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, стягувач заявляє вимогу про солідарне стягнення заборгованості з боржників, що не узгоджується із приписами ч.1 ст.360 ЦК України.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті.

Законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Зважаючи на наведені вище обставини та з огляду на обраний заявником спосіб захисту порушеного права, окремий розгляд заяви про видачу судового наказу щодо кожного з боржників є неможливий.

Крім того, суд бере до уваги, що заявником у заяві про видачу судового наказу, всупереч п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, невірно зазначено прізвище боржника ОСОБА_2 , тому вказана заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, що також є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Приймаючи до уваги вищевикладене у сукупності, зважаючи на те, що вимоги за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, а в даному випадку відсутні підстави для солідарного стягнення з боржників заборгованості за послуги теплопостачання, та враховуючи, що в порушення приписів ст. 163 ЦПК України стягувачем невірно зазначено прізвище одного з боржників, вважаю за необхідне відмовити ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у видачі судового наказу.

В силу ч. 2 ст. 164 ЦПК України уразі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за надані послуги з теплопостачання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя