№ 207/3923/23
№ 2/207/995/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.,

при секретарі Пономаренко В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться зазначена цивільна справа.

04 вересня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі, оскільки відповідач на теперішній час проходить службу у Збройних Силах України, а саме військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 № 3787 від 20.08.2023 року.

В порядку ст. 111 СК України, ст.ст. 191, 201, 203 ЦПК України, ухвалою суду від 07 вересня 2023 р. відповідачу було відмовлено в задоволенні клопотання, однак сторонам був наданий строк на примирення до 07.11.2023 р., однак сторони не примирились та позивачка наполягала на розірванні шлюбу.

06.11.2023 року на адресу суду надійшло повторно клопотання від відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України з підстав проходження відповідачем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період військовій частині НОМЕР_1 з 07.07.2023 року, що підтверджується витягом з наказу №155-РС від 07.07.2023 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, а також клопотання про зупинення провадження по справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

Під зупиненням провадження по справі слід розуміти тимчасове припинення вчинення судом процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

При чому, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною другою статті 48 Закону 1402-VIII встановлено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Пунктом 1 частини сьомої статті 56 вказаного Закону визначено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

У пункті 16 розділу II доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанська комісія) від 4 квітня 2011 року № 512/2009, схваленої Комісією на 86-му пленарному засіданні 2526 березня 2011 року «Верховенство права» (CDL-AD (2011) 003rev), вказано, що Rule of Law (верховенство права) є невід`ємною частиною будь-якого демократичного суспільства. У рамках цього поняття вимагається, щоб усі, хто наділений повноваженнями ухвалювати рішення, ставилися до кожного з виявом поваги, на основі рівності та розумності й відповідно до закону, і щоб кожен мав можливість оскаржити незаконність рішень у незалежному та безсторонньому суді, де кожен має бути забезпечений справедливими процедурами. Отже, предметом верховенства права є здійснення влади і стосунки між особою та державою. Пунктом 41 розділу IV визначено, що обов`язковими елементами верховенства права є, зокрема: законність, заборона свавілля та доступ до правосуддя, де законність це принцип, який означає дотримання законів (пункт 42). Заборона свавілля полягає в тому, що дискреційні повноваження органами державної влади мають здійснюватися відповідно до принципу верховенства права, з яким є несумісне ухвалення несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень (пункт 52). Відзначено, що доступ до правосуддя полягає, зокрема, в тому, що роль судівництва є істотно важливою в державі, заснованій на верховенстві права. Судівництво є гарантом справедливості основоположної цінності у державі, керованій правом. Справою першочергової ваги є те, щоб судівництво мало повноваження визначати, які закони є застосовними та ваговитими щодо конкретної справи, вирішувати питання факту і застосовувати закон до фактичних обставин згідно з відповідною тобто достатньо прозорою і передбачуваною методологією тлумачення (пункт 54).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Положення пункту 1 статті 6 вказаної Конвенції передбачають, що суд має бути безстороннім. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від26 жовтня 1984 року, пункт 26, рішення у справі «Білуха проти України» від9 листопада 2006 року, пункт 53).

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи судом.

Суд зауважує, що воєнний стан не є перешкодою для розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини базуються на добровільності. Тому попри воєнний стан в Україні право на припинення шлюбу не може бути обмежено. Діють ті ж правила та норми, що були і до 24 лютого 2022 року.

Разом з тим суду наголошує, що Конституцією України особі гарантується право на захист в суді, при цьому юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі. Одночасно за ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України громадянам надане право вести свої справи в суді особисто або через своїх представників. Відсутність у відповідача представника не є підставами для зупинення розгляду справи і на думку суду є штучним затягуванням розгляду справи, враховуючи вищевказані обставини справи, а саме нестерпні умови подружнього життя позивачки з відповідачем, що призведе до невиправданого затягування розгляду даного цивільного позову.

Необхідно також звернути увагу, що ухвалою суду від 07.09.2023 р., за ініціативою суду, проти якого заперечувала позивачка, сторонам надавався строк на примирення із зупиненням провадження у справі терміном на два місяці, на протязі якого сторони не примирилися і позивачка наполягала на задоволенні свого позову. Тобто клопотання про зупинення провадження по справі з підстав призову відповідача на військову службу є другим клопотанням про зупинення провадженні у справі, що судом розцінюється як штучне затягування розгляду даної справи, що є зловживанням своїми процесуальними правами.

Керуючись ст. 251 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Відкласти розгляд справи на 11 грудня 2023 року на 09:30 годину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О.Бистрова