Справа № 539/4182/23
Провадження № 2-др/539/8/23
08.11.2023 м.Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Овчаренко О.Л., за участю секретаря Бобир Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі № 539/4182/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В судовому засіданні з приводу вирішення питання про ухвалення додаткового рішення позивач, її представник, представник відповідача та треті особи присутні не були, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
До канцелярії суду позивач подала заяву, в якій просила задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення, судове засідання провести без її участі.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення суду.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено та ухвалено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №80693, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості за кредитним договором № 200519017 від 29 квітня 2016 року за період з 29 квітня 2016 року по 28 травня 2021 року у загальному розмірі 119972,15 грн.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України у окремо поданій заяві від 27.09.2023 позивач вказав, що докази витрат на правову допомогу будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

27.10.2023 позивач звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат (витрат на правничу допомогу).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Велика Палата Верховного Суду також вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18-ц зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем ОСОБА_1 надано суду: копію договору про надання правової допомоги від 16.07.2022 та додатки до нього, акт №0110/23 від 27.10.2023 наданих послуг з правової допомоги до Договору про надання правової допомоги від 16.07.2022, копію ордеру на надання правничої допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виписки по рахунках від 06.09.2023, 29.09.2023, 02.10.2023, згідно яких ОСОБА_1 сплатила АБ «Тарасенко і партнери» за надану правову допомогу 30060,80 грн.

Представником відповідача до ухвалення рішення у справі надано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, згідно якого останній вказує, що заявлена позивачем ціна за правничу допомогу є неспівмірною, необґрунтованою та завищеною, враховуючи, зокрема складність справи та предмет позову. Просив зменшити суму витрат на професійну правову допомогу або відмовити у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Проаналізувавши матеріали справи, суд зазначає, що наведений у акті №0110/23 від 27.10.2023 наданих послуг з правової допомоги до Договору про надання правової допомоги від 16.07.2022 обсяг наданих адвокатських послуг та їх вартість, які адвокат витратив на узгодження правової позиції з клієнтом та його консультування, складання заяви про забезпечення позову, позовної заяви, адвокатських запитів, заяв до суду, представництво інтересів позивача в суді, є завищеними та необґрунтованими. Враховуючи предмет позову та значення справи для позивача, складність справи, наявність сталої судової практики за спорами даної категорії, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., що на думку суду відповідає вимогам розумності, справедливості, реальності та співмірності.

Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі № 539/4182/23 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Відмовити в задоволенні решти вимог заяви.

Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду. Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення в повному обсязі складено 09.11.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування як ВПО: АДРЕСА_2

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», , місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 5-Б, офіс 501/5.

Треті особи:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження офісу: 01001, місто Київ, вулиця Мала Житомирська, будинок 6/5.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, місцезнаходження офісу: 61001, місто Харків, майдан Захисників України, будинок 7/8 (1-й поверх).

Суддя О.Л. Овчаренко