Справа № 136/1405/23
провадження № 2/136/298/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі позивач, АТ «Таскомбанк») через представника Астаф`єва І. звернулось до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 17.11.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № (далі - Договір), за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 181 583, 03 грн. строком користування до 15.11.2024, на умовах узгоджених Договором, у Паспорті споживчого кредиту №5064625, Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які складають єдиний кредитний договір та відповідно до яких узгоджено суму кредитування 181 583,03 грн, строк користування кредитом на 48 місяців, річні проценти за користування кредитом - 0,01 %, щомісячні проценти від суми кредиту - 1,50 %.

Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами.

20.09.2021 право вимоги за кредитним договором від 17.11.2020 укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 відступлено АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу №200921 від 20.09.2021, отож позивач є новим кредитором ОСОБА_1 , утім останній належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, грошові кошти не сплачував як первісному так і новому кредитору, внаслідок чого допустив заборгованість за Кредитним договором станом на 29.06.2023 у розмірі 173 070,18 грн., яка складається з наступного: 145 790,38 грн. - заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 4,27 грн. - заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена); 27 275,53 грн. - заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена), які у добровільному порядку відповідач не погашає, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 28.07.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві просив про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань щодо поважності причин неявки чи розгляду справи у її відсутність до суду не направив.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим.

Приймаючи до уваги викладене, суд не вбачає правових підстав визначених ст..223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, при цьому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 17.11.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № (а.с.6), згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором.

У п.1.2. Договору, сторонами узгоджено суму кредиту у розмірі 181 583,03 грн., строк на який надається кредит - 48 місяців.

Відповідно до п.1.3. Договору позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених у Паспорті кредиту №5064625, який є невід`ємною частиною договору.

Сторонами було узгоджено, що підписавши Договір, позичальник доручає кредитодавцю сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за наступними реквізитами: ТОВ «ФК «ЦФР» суму 157880, 24 грн. в рахунок погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 23.04.2020; ПАТ «Страхова компанія «ТАС» в сумі 22302,79 грн. оплата страхового платежу за договором страхування № від 17.11.2020; ПАТ «Страхова компанія «ТАС» 1200, 00 грн. оплата страхового платежу за договором страхування № від 17.11.2020; ТОВ «ЦФР» 200,00грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», «SU від 17.11.2020.

Згідно з Паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5064625 (а.с.7, 8), було узгоджено суму кредиту 181 583,03 грн., строкЮ на який надається кредит 48 місяці, узгоджено розмір відсотків, а саме: 0,01 % річних, 1,50% щомісячні від суми кредиту, мета отримання кредиту будь-які законні цілі, узгоджено графік платежів та їх щомісячний розмір, відповідальність сторін.

На підтвердження факту передачі ОСОБА_1 грошових коштів та користування ними надано Виписку по особовому рахунку відповідача за період з 17.11.2020 по 29.06.2023 (а.с.37-127).

Виписка по рахунку та платіжне доручення згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом щодо передачі відповідачеві грошових коштів та користування ними.

20.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк», було укладено Договір факторингу №200921 (а.с.13-20), відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» новий кредитор набуває за плату належні йому права вимоги до позичальників, вказаними у реєстрі прав вимоги.

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №200921 від 20.09.2021, АТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №.

Відповідно до повідомлення-вимоги від 21.03.2023 за №5827/70-2.2 (а.с.128-130), в адресу ОСОБА_1 АТ «Таскомбанк» було направлено лист зі змісту якого відповідача було повідомлено про те, що право вимоги за кредитним договором № від 17.11.2020, який було укладено між ним, ним, ОСОБА_1 , та ТОВ «ФК «ЦФР» відступлено АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №№200921 від 20.09.2021, розмір заборгованості станом на 21.03.2023 склав 184 902,85 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, якими він обґрунтовував свої вимоги (а.с.36) встановлено, що станом на 29.06.2023 заборгованість відповідача становить 173 070,18 гривень, з яких: 145 790,38 гривень - заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 4,27 гривень - заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена); 27 275,53 гривень - заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).

Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору відступлення права вимоги від 20.09.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передала (відступила) АТ «Таскомбанк» право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором від 17.11.2020 за №, отож АТ «Таскомбанк» є новим кредитором по відношенню до відповідача.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України.

Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання щодо несвоєчасного внесення грошових коштів на виконання умов кредитного договору від 17.11.2020 є доведеною зібраними та дослідженими безпосередньо судом доказами, що додані до матеріалів справи, відтак останній зобов`язаний нести юридичну відповідальність за порушення зобов`язання.

Водночас як було встановлено судом банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись у 21.03.2023 до відповідача із досудовою вимогою, до спливу строку дії договору.

Встановлені судом обставини свідчать, що кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тощо.

Як слідує із розрахунку заборгованості (а.с.36), після пред`явлення досудової вимоги позивачем нараховувались проценти, зокрема по річних процентах 3,62 грн.; по щомісячних процентах нараховано 6677,58 грн.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припинилось з квітня 2023 року шляхом пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем вимоги щодо стягнення із відповідача коштів у відповідності до вимог ст.625 ЦК України, не ініціювались, що є виключним правом позичальника та відповідно позивача.

Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості, укладення договору з позивачем, отримання кредитних, розміру нарахованої заборгованості.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору із відповідачем, оскільки усі умови прямо передбачені в кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту, які безпосередньо підписані позичальником, також доведено порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за таким кредитним договором.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в розмірі 166 388,98 грн., з яких: 145790,38 грн. заборгованість по тілу кредиту; 0,65 грн заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 20567,95 грн. заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. простроченим), за вирахуванням сум нарахованих позивачем після пред`явлення досудової вимоги, внаслідок чого банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Вирішуючи питання судових витрат суд керується Главою 8 ЦПК України, а тому у разі задоволення позову частково, понесені позивачем витрати присуджує із відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної суми позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 13, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ТаскомБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 17.11.2020 станом на 29.06.2023 в розмірі 166 388,98 грн., з яких: 145790,38 грн. заборгованість по тілу кредиту; 0,65 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 20567,95 грн. заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. простроченим).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2580,38 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Позивач - Акціонерне товариство «ТаскомБанк» (вул. С. Петлюри, 30, м. Київ, Київська обл., ЄДРПОУ - 09806443);

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

Суддя Світлана ШПОРТУН