Справа № 452/2818/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" жовтня 2023 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.
при секретарі Кафтан О.Ю.,
із участю: представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, -
Відповідач подав до суду відзив, у якому проти позову заперечував посилаючись на те, що на час звернення до Самбірського міськрайонного центру зайнятості жодних виплат від Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області він не отримував, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка; з цього приводу він звернувся до суду за захистом свого права стосовно виплати після звільнення згідно Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»; судовим рішенням суду присуджено стягнути із сільської ради належні йому виплати після звільнення, однак такі він отримав вже не маючи статусу безробітного і виплати по безробіттю вже не проводились; вважає, що правомірно отримав кошти від центру зайнятості, так як на той момент це було єдине джерело його доходу; просив відмовити у позові.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві, а саме, що вказані кошти вважаються набутими без достатньої правової підстави та підлягають поверненню, у даних правовідносинах вбачає кондиційні зобов`язання; відповідач до суду на сьогодні не прибув і подав заяву про розгляд справи у його відсутності; у минулому судовому засіданні посилався на обставини, викладені у відзиві на позов.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову виходячи із наступного:
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 32 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді.
Судом установлено, що ОСОБА_2 22.11.2020р. звернувся до Самбірського міськрайонного центру зайнятості про надання статусу безробітного; наказом від 22.11.2020р призначена допомога по безробіттю.
Згідно довідки Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області №2316 від 27.11.2020р. ОСОБА_2 був звільнений із посади голови Чукв`янської сільської ради Самбірського району Львівської області у зв`язку із закінченням строку повноважень, йому не була призначена виплата середньої заробітної плати згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
Не погоджуючись із такою позицією Ралівської сільської ради, а саме відмові у належних йому виплатах відповідач за захистом свого права звернувся із позовом до Львівського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 13.07.2021 року, залишеного без змін Верховним Судом, визнано протиправними дії Ралівської сільської ради Самбірського району, які полягають у відмові в призначенні та виплаті допомоги ОСОБА_2 на період працевлаштування, присуджено стягнути із Ралівської сільської ради на користь ОСОБА_2 середньомісячну заробітну плату не більше як за шість місяців, починаючи з 20.11.2020р. та закінчуючи 20.05.2021р. в розмірі 491653,95грн.; таке рішення було долучено до матеріалів особової справи в центрі зайнятості.
На підставі даного рішення згідно виконавчого листа від 20.12.2021 року ОСОБА_2 виплачено середньомісячну заробітну плату за період з 20.11.2020р. до 20.05.2021р. в розмірі 491653,95грн, що підтверджується листом Ралівської сільської ради №1287 від 29.09.2022р.
Згідно наказу Міністерства економіки №4054 від 20.10.2022р. та наказу Львівського обласного центру зайнятості №1941 від 16.12.2022р. Самбірський міськрайонний центр зайнятості реорганізовано та створено Самбірську філію Львівського обласного центру зайнятості.
Згідно письмової відповіді ОСОБА_2 від 22.05.2023 вбачається, що останній не визнав вимогу представника центру зайнятості та вважав, що виплати проведені добровільно за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача, поверненню такі кошти не підлягають, враховуючи те, що допомога по безробіттю призначена йому як засіб для існування на законних підставах.
Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).
Частина 2 і 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачають, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Зі змісту вище зазначеної статті випливає, що для стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі є тільки дві умови: зловживання з боку застрахованої особи та подання ним недостовірних даних.
Водночас частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення вказаних норм Закону свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Тому із урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та статтею 1212 ЦК України, - для стягнення з відповідача виплаченої йому допомоги по безробіттю, оскільки на момент набуття ОСОБА_2 статусу безробітного жодних виплат від Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області він не отримував, неправдивих даних у центр зайнятості не подавав, сам факт волевиявлення особи із зверненням до суду за захистом своїх прав щодо стягнення належних йому виплат суд не розцінює як недобросовісне набуття ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, як не встановлено судом і наявності рахункової помилки, відтак відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена спірна сума коштів не підлягає.
Така позиція суду є тотожною із висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 06.02.2019р. у справі №545/163/17, а саме про те, що оскільки виплата допомоги по безробіттю здійснена за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату та факту недобросовісності набувача, а тому відсутні підстави для стягнення із відповідача безпідставно нарахованих коштів.
Із урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову; відповідно до процесуальних положень пов`язані з розглядом справи судові витрати покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд
У задоволенні позову Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, - відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 27 жовтня 2023 року повного судового рішення.

Суддя