Провадження №2/512/229/23
"15" листопада 2023 р. смт Саврань
Савранський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Брюховецького О.Ю.,
за участі секретаря - Тімановського А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку справу за цивільним позовом виконувача обов`язків керівника Любашівської окружної прокуратури Ковальчук Тетяни Володимирівни в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Савранської селищної ради Подільського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АПК «Саврань» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави, припинення права користування земельною ділянкою, -
05.09.2023 виконувач обов`язків керівника Любашівської окружної прокуратури Ковальчук Т.В. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Савранської селищної ради Подільського району Одеської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АПК «Саврань» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави, припинення права користування земельною ділянкою.
Крім того, той факт, що відповідач не є громадянкою України підтверджується відповідною інформацією ГУ ДМС України в Одеській області. Таким чином, вказана вище земельна ділянка не може перебувати у власності відповідача, який є іноземним громадянином (особа).
Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Одеській області від 01.05.2023 за №1174/340-23 в Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель, який ведеться сектором №1 відділу №6 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру наявна «Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1 (мас.12) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області» за №2003МФ19ОДСВ000042, яка виготовлена Одеським філіалом інституту землеустрою.
На даний час зазначена земельна ділянка перебуває в користуванні в ТОВ «АПК «Саврань» та ОСОБА_1 отримує прибуток за використання земельної ділянки на території України.
Вказані обставини стали підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду.
Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецьким О.Ю. від 11.09.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18 жовтня 2023; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також роз`яснено їй право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву; встановлено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснень (а.с. 189-192).
Ухвалою суду від 18.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 15.11.2023 року (а.с.212-213).
В судовому засіданні представник позивача виконувач обов`язків керівника Любашівської окружної прокуратури Ковальчук Т.В., вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.
В судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Стурза С.В., який діє на підставі довіреності начальника Головного управління держгеокадастру в Одеській області №31-15-0.6-26/62-23 від 31.10.2023 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
В судовому засіданні представник Савранської селищної ради Подільського району Одеської області Кірієвський Ю.П., який діє на підставі довіреності секретаря селищної ради, виконуючого обов`язки селищного голови Савранської селищної ради Подільського району Одеської області №27/02-37 від 03.10.2023 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
15.11.2023 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АПК «Саврань», в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.217).
Слід зазначити, що відповідач ОСОБА_1 , яка є громадянкою Республіки Комі російської федерації, зважаючи на неможливість повідомлення її про судовий розгляд справи відносно неї у порядку, визначеному цивільним процесуальним законом та міжнародними договорами, була повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (а.с.194,214), що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.04.2022 року в справі № 308/9708/19. Відомостей щодо наявності іншого нерухомого майна у особи на території України суду не надано.
Правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не скористалася.
Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.
За змістом частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин та не подала відзив, а прокурор заперечень проти заочного розгляду справи не висловив, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи і ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2006 за №960, виданого державним нотаріусом Любашівської державної нотаріальної контори Котюжинською М.Г., громадянка Республіки Комі російської федерації ОСОБА_1 є спадкоємцем усіє частки майна своєї матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із земельної ділянки розташованої на території Полянецької сільської ради, Савранського району, Одеської області, масив12, ділянка 15, площею 2,16га для ведення сільськогосподарського виробництва, належної померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ОД №000330, виданого Савранською районною державною адміністрацією 21.10.2003 на підставі розпорядження Савранської районної державної адміністрації від 11.12.2003 (а.с.28).
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72667792 від 31.05.2023 вбачається, про наявність спадкової справи заведеної Савранською районною державною нотаріальною конторою архівний номер до введення Спадкового реєстру 3437841 (а.с.29-30).
ОСОБА_1 є іноземною громадянкою, а саме громадянкою Республіки Комі російської федерації, про що свідчить копія паспорту № НОМЕР_1 виданого відділом ВС Княжпогостського району Республіки Комі російської федерації 29.06.2001 код підрозділу №112-009, та яка проживає російська федерація Республіка Комі АДРЕСА_1 ) (а.с.31-32).
22.02.2023 керівником Любашівської окружної прокуратури Карбовським С. здійснено запит за №60-657ВИХ-23 до Виконувача обов`язків голови Савранської селищної територіальної громади Населенка Є. стосовно земельних ділянок, які перебувають у власності, користуванні іноземних громадян (а.с.44-45).
Згідно копії інформації наданої секретарем селищної ради, виконуючого обов`язки селищного голови Населенка Є. від 28.02.2023 №06-24/596/705 вбачається, що в Савранській селищній раді Одеської області відсутня інформація стосовно земельних ділянок, які перебувають у власності, користуванні іноземних громадян (а.с.46).
07.04.2023 керівником Любашівської окружної прокуратури Карбовським С. здійснено запит за №60-1207ВИХ-23 до Головного управління ДМС у Одеській області, щодо інформації про ОСОБА_1 (а.с.51-53).
З листа Головного управління ДМС України в Одеській області від 24.04.2023 №5100.5.3-4625/51.1-23 вбачається, що ОСОБА_1 посвідкою на тимчасове або постійне проживання в Україні не документувалась (а.с.54).
Як вбачається з архівної довідки архівного відділу Подільської районної військової адміністрації від 20.04.2023 №08-06-02/77 у документах архівного фонду №80 «Савранська районна державна адміністрація Одеської області» у справах розпорядження голови райдержадміністрації з основної діяльності за 2003 рік відомостей щодо виділення земельних ділянок та видання державного акту Савранською районною державною адміністрацією серії І-ОД №000330 від 21.10.2003 року ОСОБА_1 не знайдено (а.с.65).
Згідно листа Сектору №1 відділу №6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 19.04.2023 № 1082/340-23 вбачається, що технічна документація по передачі громадянам земельних часток (паїв) в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього ЗАТ «Авангард» на території Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області, № НОМЕР_4 (а.с.74-75).
Як вбачається з вищезазначеної технічної документації згідно розпорядження Савранської районної державної адміністрації від 11.12.2002 №389/А складено державні акти на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зокрема на ім`я ОСОБА_2 , згідно списку за №15 ( а.с.88-89).
З додатку до технічного завдання №1, зазначеної технічної документації, а саме зі списку громадян, яким передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) в фізичних гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього ЗАТ «Авангард» вбачається, що ОСОБА_2 , надано земельну ділянку площею 2,16га (а.с.95).
Як вбачається з копії розпорядження Савранської районної державної адміністрації Одеської області №389/А-02 від 11.12.2002 про передачу у приватну власність земельної частки (паю), ОСОБА_2 передано земельну ділянку площею 2,16га (а.с.100).
18.05.2023 керівником Любашівської окружної прокуратури Карбовським С. надіслано вимогу за №60-1693ВИХ-23 від 18.05.2023 до завідувача Любашівською районною державною нотаріальною конторою Котюжинській Л. щодо інформації про заведення чи відсутність спадкової справи, яку прийняла спадкоємець ОСОБА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину №960 від 30.03.2006 (а.с.115).
Згідно інформації наданої державним нотаріусом Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинською Л.Д. від 26.05.2023 №363/01-16 вбачається, що завершені спадкові справи, які були заведені Савранською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, передані до Одеського державного нотаріального архіву (а.с.116).
Також судом встановлено, що із позовними заявами про надання додаткового строку для відчуження такої земельної ділянки відповідач до суду також не звертався.
За змістом положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Близькі за змістом приписи викладені також у статті 321 Цивільного кодексу України.
Суб`єктами права власності на землі приватної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб.
Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Так, частиною другою статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно з частиною третьою статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до вимог статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.
Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.
Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
У постанові від 18 вересня 2013 року в справі № 6-92цс13 Верховний Суд України зазначив, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
Згідно з частиною першою статті 39 даного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Відтак, якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Водночас, за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Згідно з пунктом «е» частини першої статті 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
За змістом частин другої, четвертої статті 145 ЗК України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.
Пунктом 10 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Згідно із статтею 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заступника виконувача обов`язків керівника Любашівської окружної прокуратури Ковальчук Т.В. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Савранської селищної ради Подільського району Одеської області, про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації підлягає до задоволення.
На переконання суду, у даному випадку позбавлення відповідача ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном.
Детальну оцінку повноважень прокурора на звернення до суду з даним позовом надано в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень статті 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом, у сумі 5368 грн 00 коп.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Цивільний позов виконувача обов`язків керівника Любашівської окружної прокуратури Ковальчук Тетяни Володимирівни в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Савранської селищної ради Подільського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АПК «Саврань» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави, припинення права користування земельною ділянкою - задовольнити.
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений і підписаний головуючим суддею 20.11.2023.

Суддя О.Ю. Брюховецький