06.11.2023 227/1771/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 листопада 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Круговій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованості, в обґрунтування якої зазначено, що 17.12.2021 року між ФОП ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 6 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм. Відповідно до п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі Плати Пізніше, правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Підписанням договору клієнт приєднується до правил, які є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення. Згідно умов даного договору, відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Ноутбук Apple MacBook Air M1 Chip 13 8/256 Silver 2020 (MGN93)», встановленою вартістю 37494,12 грн.,і передача товару відповідачу засвідчена його підписом на договорі. Адреса експлуатації товару визначена у договорі: АДРЕСА_1 . Представник позивача зазначив, що договором передбачено про участь постачальника в системі ПлатиПізніше № від 23.11.2021 всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» в момент підписання договору 17.12.2021 року. Станом на 14.07.2023 року відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару, в зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 26330,21 грн., яка складається з: 18803,28 грн. - суми заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 7526,93 грн. - суми штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору, які позивач просив стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 17.12.2021 року між ФОП ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 6 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 зобов`язався надати на умовах лізингу ОСОБА_1 . Ноутбук Apple MacBook Air M1 Chip 13 8/256 Silver 2020 (MGN93), вартістю 37494,12 грн., а відповідач в свою чергу зобов`язався сплатити платіж при укладені договору в розмірі 16,6% вартості товару, а саме 6249,02 грн., а також протягом 5 місяців (крім першого) сплачувати щомісячні платежі в сумі 6249,02 грн до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору, перехід прав власності на товар до клієнта відбувається після виплати всіх зобов`язань за договором. Пакет фінансування за договором «шість платежів», вид договору: для товарів прямий лізинг, для послуг надання послуг з розстроченням платежів.

Відповідно до п. 8.2 договору порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу №05/02-18 від 05.02.2018 року, що є невід`ємною частиною договору, клієнт ознайомлений з копією правил в електронній формі на сайті.

Згідно п. 7 договору №6 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм від 17.12.2021 року процесинг-центром є позивач ТОВ «ФК «Фангарант Груп».

Якщо умовами пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта в договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації (п. 9.1 договору).

Згідно п.п.12.2, 12.3 договору про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм від 17.12.2021 року у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5% від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів клієнт зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Згідно п. 12.4 договору у разі прострочення сплати платежів на строк більше 30 календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою процесинг - центра протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з пакетом фінансування.

За змістом статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 807 ЦК України визначено, що предметом договору лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, яке відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства. Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об`єкти, а також інші речі, встановлені законом.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до договору про участь постачальника в системі ПлатиПізнішетм (факторингу) № від 23.11.2021 року, укладеного між ТОФ «ФК «Фангарант Груп» та ФОП ОСОБА_2 постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає процесинг центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а процесинг - центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником процесинг - центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Товари постачаються клієнтам постачальником за заявками, погодженими процесинг - центром.

Судом враховано, що відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1,2 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

При цьому статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2021 року ТОВ ФК «Фангарант Груп» було виплачено ФОП ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 31870,00 грн згідно договору № 6, укладеного з ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 17916 від 20.12.2021 р., тобто право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ ФК «Фангарант Груп».

Позивач в позовній заяві зазначає, що станом на 14.07.2023 року відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п. 10.4.2 Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. За весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару сплачено: 18.12.2021 року 6389,57 грн. (платіж при отриманні товару); 06.01.2022 року 6220,91 грн.; 04.02.2022 року 6220,91 грн., а тому заборгованість перед позивачем складає 26330,21 грн., яка складається з: 18803,28 грн. - суми заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 7526,93 грн. - суми штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору, на підтвердження даних фактів представником позивача долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості станом на 14.07.2023 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що Договір №6 від 17.12.2021 року виконувався відповідачем ОСОБА_1 шляхом часткової сплати вартості товару.

Враховуючи той факт, що до позивача перейшло право вимоги за договором щодо повернення грошових коштів відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості товару у розмірі 18803,28 грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно наданого розрахунку заборгованості за договором ОСОБА_1 неустойка почала нараховуватись з 20 квітня 2022 року, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

04.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020 № 691-IX, яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 15, відповідно якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року встановлено карантин.

Дію карантину, встановленого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 продовжено на всій території України з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року N 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року N 104, від 21 квітня 2021 року N 405, від 16 червня 2021 року N 611, від 11 серпня 2021 року N 855, від 22 вересня 2021 року N 981, від 15 грудня 2021 року N 1336, від 23 лютого 2022 року N 229, від 27 травня 2022 року N 630, від 19 серпня 2022 року N 928, від 23 грудня 2022 року N 1423, від 25 квітня 2023 року N 383.

Окрім того, 17.03.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 відповідно, до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором виникло під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19 та під час дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, у зв`язку з чим законами передбачено звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойки за таке прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1916,73 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 3, 525, 526, 530, 549, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст.629, 806 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259,263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», , заборгованість за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару за Договором №6 від 17.12.2021 року у розмірі 18803 гривень 28 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», , відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1916,73 гривень.

Іншу частину понесених позивачем судових витрат залишити за позивачем.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Корнєєва

06.11.23