Справа № 473/3518/23
"23" листопада 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому вказував, що 26 серпня 1999 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав в останньої квартиру АДРЕСА_1 .
В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь» за реєстр. №109.
Разом з тим, покупець зареєстрував право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».
Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього.
Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме, продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
В подальшому ОСОБА_1 дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном.
Тому ОСОБА_1 на підставі ст. 47 ЦК України 1963 року просив визнати договір купівлі-продажу дійсним в судовому порядку.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 26 жовтня 2023 року замінено первісного відповідача - Прибужанівську сільську раду Вознесенського району Миколаївської області, на належну відповідачку ОСОБА_2 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, проте останній надав суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечує проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 26 серпня 1999 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , уклавши та зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь», про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис за №109.
Разом з тим, покупець зареєстрував право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».
Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього.
Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме, продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
В подальшому ОСОБА_1 дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном.
В той же час посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи неможливе (право власності на майно зареєстроване за покупцем, а продавець майна померла).
Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.
При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час укладення угоди).
З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.
Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений та зареєстрований 26 серпня 1999 року на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь», про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис за №109, за яким ОСОБА_1 купив у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв