Справа № 209/3808/23
Провадження № 2/209/995/23
17 жовтня 2023 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шендрика К.Л.,
за участі секретаря Драгунцевої С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений постановою державного виконавця від 30.12.2009 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_4 , на праві спільної часткової власності являються власниками квартири АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік, ОСОБА_3 , помер і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири, яка йому належала на праві спільної часткової власності. З метою оформлення спадщини після померлого чоловіка вона звернулася до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори. В нотаріальній конторі їй було повідомлено про те, що квартира, частку якої вона бажає успадкувати після свого померлого чоловіка знаходиться під арештом та рекомендовано звернутися до Південного відділу Державної виконавчої служби у м. Кам`янське. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на квартиру, яка їй та членам моєї родини належить на праві спільної часткової власності, накладено арешт, підставою якого є постанова Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про арешт майна боржника від 30.12.2009 року, виконавче провадження №17663522. Серед власників, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не відповідає даті народження її покійного чоловіка, а адресою проживання боржника чомусь зазначено АДРЕСА_3 . Вона звернулася із письмовою заявою до Південного ВДВС у м. Кам`янське. рекомендовано звернутися до Південного відділу Державної виконавчої служби у м. Кам`янське.Згідно відповіді, наданої начальником Південного ВДВС у місті Кам`янське Ю.Ніколайчик від 25.05.2023 року було встановлено, що виконавче провадження №17663522 з примусового виконання виконавчого листа 1-91/09 від 01.06.2009 року, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків в сумі 2242 грн. перебувало на виконанні в період з 04.11.2009 року по 30.12.2009 року. В рамках зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 30.12.2009 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження, 30.12.2009 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження передане до Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ. Тож їй було запропоновано звернутись до Дніпровського ВДВС у місті Кам`янське з метою вирішення вказаного питання. Звернувшись безпосередньо до Дніпровського ВДВС у місті Кам`янське, їй було надано Довідку виконавчого провадження- спецрозділ, з якої вбачається, що виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №1-91, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області завершено. В результаті проведення перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 , державним виконавцем встановлено факт, що за даною адресою боржник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не мешкає та ніколи не мешкав. У квартирі проживає ОСОБА_3 , 1952 року народження. Згідно матеріалів, доданих до виконавчого документа, останнє місце проживання боржника: АДРЕСА_5 . У зв`язку з чим, виконаний документ підлягає направленню для виконання за належністю до Баглійського ВДВС. З метою ознайомлення все ж таки з матеріалами виконавчого провадження та виконавчого листа, які стали підставою накладення арешту на частку квартири, що належала моєму покійному чоловіку, вона повторно звернулася до Південного відділу виконавчої служби, однак їй було повідомлено, що документи не можуть надати, через те, що вони відсутні, оскільки строки їх зберігання вже завершилися. Таким чином наявність накладеного та не знятого арешту спадкового майна, накладеного внаслідок помилки, перешкоджає їй, як спадкоємцю, отримати свідоцтво про право на спадщину внаслідок чого вона і звернувся до суду.
11.04.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Сторони у судове засідання не з`явились.
Представник позивача адвокат Єсіпова К.В. у судове засідання не з`явилась, надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином.
Представник Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.
Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 10.05.1952 року, від якого вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та свідоцтва про народження (а.с. 11-12).
Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності позивачу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності та розпорядженням (а.с. 13-14).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 17), на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт, на підставі постанови Баглійського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ у ВП № 17663522 від 30.09.2009 року, де власником квартири вказаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до відповіді Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 18, 20), ВП № 17663522 перебувало на виконанні в період з 04.11.2009 року по 30.12.2009 року внаслідок примусового виконання рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків в сумі 2242 грн.
Відповідно до ВП-спецрозділ (а.с. 19), зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ніколи не мешкав та не проживав у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі проживає ОСОБА_3 , 1952 року народження.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У Постанові №5 від 03.06.2016 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», визначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. В інших випадках звернути стягнення на заставлене майно не можна.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позовної заяви, оскільки арешт, накладений на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , був здійснений на підставі постанови Баглійського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ у ВП № 17663522 від 30.09.2009 року, однак боржником у виконавчому провадженні був ОСОБА_3 , 1987 року народження, а не власник квартири ОСОБА_3 1952 року народження. Таким чином, суд приходить до висновку, що при застосуванні обтяження у вигляді накладення арешту на квартиру, було застосовано державним виконавцем помилково, а наявність арешту (обтяження) на нерухомому майні порушує права позивача, як спадкоємця, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідача за судового збору, сплаченого нею за подання даного позову, суд вважає можливим не стягувати судові витрати з відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284, 288-289 ЦПК України, суд
Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 , який було накладено 30.12.2009 року на підставі постанови Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження у ВП № 17663522.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя К.Л. Шендрик