Справа № 361/5061/21
Провадження № 2/361/461/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07 листопада 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мікрофінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2021 року до Броварського міськрайонного суду надійшов позов до відповідача у якому позивач просив суд стягнути заборгованість за позикою, на день подачі позовної заяви, яка складає 24661,20 гривень, а саме: 1 200,00 грн. - сума позики;23461,20 грн. - проценти за період з 07.08.2018 по 31.05.2021.

Позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № від 07.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Мікрофінанс та ОСОБА_1 , останній отримав позику у розмірі 1200,00 (одну тисячу двісті гривень 00 копійок) гривень строком на 16 календарних днів (п. 4 Специфікації до Договору), процент за користування позикою (добовий) -1,9% на добу.Видача та отримання позики Відповідачеві підтверджуєтьсяСпецифікацією, яка є невід`ємною частиною Договору.

Також позивач вказує на те, що в позовній заяві розрахунки суми заборгованості наведені на підставі бухгалтерського обліку господарської операції, між позивачем(позикодавцем) та відповідачем (позичальником). ТОВ Мікрофінанс свої зобов`язання за Договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу позику у розмірі, встановленому Договором та зазначеного в п.3 Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору.

Відповідач свої зобов`язання по поверненню позики та сплаті відсотків за їх користування своєчасно не виконав та не повернув позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості за позикою та відсотками відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 1.1.3 Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою, з дня надання позики Позичальнику за весь час користування коштами за виключенням дня, повернення позики.

Стосовно розрахунку суми відсотків, позивач зазначає наступне. Добова заборгованість за відсотками за користування позикою, розрахована по формулі:1200,00 грн.* 1,9% = 22,80 грн., де 1200,00 грн. - сума позики;1,9% - відсоток за користування позикою (добовий), відповідно до п.6 Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору.

22,80*16= 364,80 грн. (за 16 календарних днів: з 07.08.2018 по 23.08.2018 р., що й зазначено у п.п.4,5,6 Специфікації).

Відповідно пункту 5.3 Договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості більше ніж на три календарних дні, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю штраф у розмірі 200 грн.

23.09.20218 року відповідач сплатив суму штрафу у сумі 200 грн.

Однак, у зазначений у п.п.4,5 Специфікації строк, відповідачем не було повернуто суму позики.

На підставі 1048 ЦК України та п. 1.1.3 Договору, позивачем нараховано проценти за Договором за фактичну кількість календарних днів користування позикою, з дня надання позики відповідачу (позичальнику) за весь час користування коштами до дня подання позовної заяви.

За наступні 1029 календарних днів (діб) з 07.08.2018 по 31.05.2021 року (день направлення позовної заяви)-відповідач оплати не здійснював.

22,80 грн. х 1029 діб = 23461,20 грн.- сума нарахованих відсотків за період з 07.08.2018 по 31.05.2021 року (включно) 1,9% за добу.

Всього заборгованість за позикою, на день подачі позовної заяви, складає 24661,20 гривень, а саме:1 200,00 грн. - сума позики;23461,20 грн. - проценти за період з 07.08.2018 по 31.05.2021.

03 листопада 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження на 25 січня 2022 року.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи, виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № від 07.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Мікрофінанс та ОСОБА_1 , останній отримав позику у розмірі 1200,00 (одну тисячу двісті гривень 00 копійок) гривень строком на 16 календарних днів (п. 4 Специфікації до Договору), процент за користування позикою (добовий) -1,9% на добу.Видача та отримання позики відповідачу підтверджуєтьсяСпецифікацією, яка є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 1.1.3 Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою, з дня надання позики позичальнику за весь час користування коштами за виключенням дня, повернення позики.

Відповідно пункту 5.3 Договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості більше ніж на три календарних дні, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 200 грн.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частин 1-2 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 551 ЦК України).

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частин 1-2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно пункту 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 вказано про те, що виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор зобов`язаний довести, що він виконав умови кредитного договору та надав позичальнику обумовлену кредитним договором суму.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру заборгованості, а саме, первинних бухгалтерських документів, якими є: виписки за рахунком; платіжне доручення; меморіальний ордер; розписка; чек на видачу готівки.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 81, 141, 264, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Мікрофінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договром про надання фінансового кредиту № від 07 серпня 2018 року у сумі складає: 24661 грн. 20 коп., а саме: 1200 грн. 00 коп.- сума позики, 23461 грн. 20 коп. відсотків відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.