КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9020/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та пені за несплату аліментів, -

установив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та пені за несплату аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що із 08 вересня 2006 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2020 року у справі №450/2218/20.

В період шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні, який посвідчено нотаріально, та, відповідно до умов якого, сторони домовились, що діти будуть проживати разом із матір`ю, та відповідач зобов`язався виконувати умови договору про сплату аліментів, укладеного між сторонами.

Крім того, 01 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про сплату аліментів на дітей та дружину, який також було нотаріально посвідчено, та відповідно до умов якого сторони домовились про те, що починаючи із 13 місяця, що настає у перший календарний день місяця, наступного за датою укладення даного договору аліменти сплачуються в розмірі, що становлять 50000 грн. на місяць, із розрахунку по 25000 грн. на кожну дитину, що на день підписання цього договору складає 1772,68 доларів США за курсом НБУ.

Сторони узгодили, що погоджений розмір аліментів сплачується платником щомісячно, незалежно від факту тимчасового перебування дітей разом із платником в порядку, передбаченому договором про визначення місця проживання дітей.

Крім того, в зазначеному договорі (п.6) сторони зафіксували захист від знецінення національної валюти - української гривні, шляхом перерахунку розміру аліментів еквівалентно суми в доларах США.

Позивач вказує, що з огляду на стрімку девальвацію української національної валюти, вона неодноразово просила відповідача здійснити сплату аліментів, відповідно до п. 6 зазначеного договору, що було проігноровано відповідачем.

Відповідачем сплачувались кошти на користь позивача в якості аліментів, але без врахування умов, визначених в п. 6, укладеного між сторонами договору, а тому за розрахунками позивача заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період із липня 2022 року по листопад 2022 року становить суму в розмірі 111157,25 грн.

Крім того, у відповідності до ст. 196 СК України, за вказаний період позивачем нараховано пеню за несплату або прострочення сплати аліментів, яка становить суму в розмірі 48964,49 грн.

Посилаючись на викладене, а також з огляду на те, що відповідач не виконує належним чином умови договору про сплату аліментів, не усуває порушень умов договору, а тому з метою захисту своїх прав позивач вимушено звернулась до суду з даним позовом про стягнення із відповідача заборгованості та пені в примусовому порядку.

Просила суд стягнути із відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей за період із липня 2022 року по 16 листопада 2022 року в сумі 111157,25 грн., а також неустойку (пеню) за несплату та прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період із липня 2022 року по 16 листопада 2022 року в сумі 48964,49 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року відмовлено в задоволенні зазначеного вище позову.

Не погоджуючись із цим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що з початку березня 2022 року, коли почалася стрімка девальвація української національної валюти, вона неодноразово просила відповідача здійснити сплату аліментів, відповідно до п. 6 зазначеного договору, що було проігноровано відповідачем.

Зазначає, що більша частина звернень з проханням здійснити перерахунок, були здійснені в усній формі, що неможливо підтвердити.

Відповідно до п. 7 Договору про сплату аліментів, за домовленістю сторін, аліменти повинні сплачуватись щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на банківський рахунок одержувача.

Так, відповідач 06 липня 2022 року сплатив 50000 грн. за липень 2022 року замість 51859,57 грн., (1172,68 usd ? 29,2549 курс НБУ в останній день платежу 05 серпня 2022 року), заборгованість за липень 2022 складає 1859,57 грн.

Так, відповідач 07 серпня 2022 року сплатив 50000 грн. за серпень 2022 року замість 64824,42 грн. (1172,68 usd ? 36,5686 курс НБУ в останній день платежу 05 серпня 2022 р.), заборгованість за серпень 2022 року складає 14824,42 грн.

Так, відповідач 06 вересня 2022 року сплатив 50000 грн. за вересень 2022 року замість 64824,42 грн. (1772,68 usd ? 36,5686 курс НБУ в останній день платежу 05 вересня 2022 року), заборгованість за вересень 2022 року складає 14824,42 грн.

Так, відповідач 05 жовтня 2022 року сплатив 25000грн. за жовтень 2022 року замість 64824,42 грн. (1772.68 usd ? 36,5686 курс НБУ в останній день платежу 05 жовтня 2022 року), заборгованість за жовтень 2022 року складає 39824,42 грн.

Так, відповідач 05 листопада 2022 року сплатив 25000грн. за листопад 2022 року замість 64824,42 грн. (1772.68 usd ? 36,5686 курс НБУ в останній день платежу 05 листопада 2022 року), заборгованість за листопад 2022 року складає 39824,42 грн.

Всього за період з липня 2022 року у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 111157,25 грн.

Вказує, що відповідно до п. 16 Договору про сплату аліментів, у разі несвоєчасного виконання умов цього договору і виникнення заборгованості за аліменти з вини платника останнім сплачується на користь одержувача пеня в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розрахунок пені за липень 2022 року:

За липень 2022 року відповідач повинен був сплатити аліменти не пізніше 05 липня 2022 року, а відповідач фактично сплатив 06 липня 2022 року, тобто на всю суму аліментів нараховується пеня у розмірі 1% за один день прострочення, а саме 518,59 грн. (51859,57 грн. ? 1%).

Починаючи з 06 липня 2022 року по 16 листопада 2022 року, на момент звернення до суду, не сплачено заборгованість за липень 2022 року у сумі 1859,57 грн., тобто 134 дні на які нараховується пеня у розмірі 1% за один день, відповідно пеня за цей період складає 2491,82 грн. (1859,57 х 134 х 1%).

Всього пеня за несвоєчасну сплату аліментів за липень 2022 року складає 518,59 +2491,82, але враховуючи приписи ч. 1 ст. 196 СК України, що пеня не може бути більше 100% заборгованості, пеня за липень 2022 року, що підлягає стягненню складає 1859,57 грн. (дорівнює 100% заборгованості за липень 2022 року).

Розрахунок пені за серпень 2022 року.

За серпень 2022 року відповідач повинен був сплатити аліменти не пізніше 05 серпня 2022 року, а відповідач фактично сплатив 07 серпня 2022 року, тобто на всю суму аліментів нараховується пеня у розмірі 1% за один день прострочення, а саме 1296,48 грн. (64824,42 грн. х 2 х 1%).

Починаючи з 08 серпня 2022 року по 16 листопада 2022 року не сплачено заборгованість за серпень 2022 року у сумі 14824,42 грн., тобто 101 день на які нараховується пеня у розмірі 1% за один день, відповідно пеня за цей період складає 14972,66 грн. (14824,42 х 101 х 1%).

Всього пеня за несвоєчасну сплату аліментів за серпень 2022 року складає 1296,48+14972,66, але враховуючи приписи ч. 1 ст. 196 СК України, що пеня не може бути більше 100% заборгованості, пеня за серпень 2022 року, що підлягає стягненню складає 14824,42 грн. (дорівнює 100% заборгованості за серпень 2022 року).

Розрахунок пені за вересень 2022 року.

За вересень 2022 року відповідач повинен був сплатити аліменти не пізніше 05 вересня 2022 року, з відповідач фактично сплатив 06 вересня 2022 року, тобто на всю суму аліментів нараховується пеня у розмірі 1% за 1 день прострочення, а саме 648,24 грн. (64824,42 грн. х 1%).

Починаючи з 07 вересня 2022 року по 16 листопада 2022 року (момент звернення до суду) не сплачено заборгованість за вересень 2022 року у сумі 14824,42 грн., тобто 71 день на які нараховується пеня у розмірі 1% за один день, відповідно пеня за цей період складає 10525,33 грн. (14824,42 х 71 х 1%).

Всього пеня за несвоєчасну сплату аліментів за вересень 2022 року складає 11173,57 грн. (648,24+10525,33), що не більше 100 відсотків заборгованості, тобто, пеня за вересень 2022 року, що підлягає стягненню складає 11173,57 грн.

Розрахунок пені за жовтень 2022 року.

За жовтень 2022 року відповідач повинен був сплатити аліменти у сумі 64824,42 не пізніше 05 жовтня 2022 року, з відповідач фактично сплатив 05 жовтня 2022 року тільки 25000 грн., тобто на суму аліментів у розмірі 39824,42 грн. нараховується пеня у розмірі 1% за один день прострочення, а саме пеня за 42 дні.

Всього пеня за несвоєчасну сплату аліментів за жовтень 2022 року складає 16726,25 грн. (39824,42 х 42 х 1%). ), що не більше 100 % заборгованості, тобто, пеня за жовтень 2022 року, що підлягає стягненню складає 16726,25 грн.

Розрахунок пені за листопад 2022 року.

За листопад 2022 року відповідач повинен був сплатити аліменти не пізніше 05 листопада 2022 року, з відповідач фактично сплатив 05 листопада 2022 року тільки 25000 грн., тобто на суму аліментів у розмірі 39824,42 грн. нараховується пеня у розмірі 1% за один день прострочення, а саме пеня за 11 дні.

Всього пеня за несвоєчасну сплату аліментів за листопад 2022 року складає 4380,68 грн. (39824,42 х 11 х 1%)., що не більше 100 відсотків заборгованості, тобто, пеня за листопад 2022 року, що підлягає стягненню складає 4380,68 грн.

Всього пеня, що підлягає стягненню за несвоєчасну сплату аліментів за період з липня 2022 року по 16 листопада 2022 року, складає у сумі 48964,49 грн.

Вказує, що загальна сума заборгованості зі сплати аліментів та пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з липня 2022 року по 16 листопада 2022 року складає 160121,74 грн.

Зазначає, що суд першої інстанції цитує п. 15 договору про сплату аліментів де зазначено, що сторони домовилися про те, що у разі невиконання платником обов`язку зі сплати аліментів, аліменти можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Звертає увагу, що відповідний пункт договору регулює право отримувача аліментів, а не обов`язок, про що і зазначено в самому пункті «можуть стягуватися».

Наголошує, що суд першої інстанції відмовляючи їй у позові з обґрунтуванням, що відповідний спір не повинен розглядатися в судовому порядку, а повинен вирішуватися через виконавчий напис нотаріуса, фактично позбавив її права на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Просила суд, скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

На вказану апеляційну скаргу від ОСОБА_2 надійшов відзив, обґрунтований тим, що вже на момент укладання договору про визначення місця проживання дітей, сторони передбачили можливість зміни фактичних обставин, а відтак,у п.1.3.2. відповідно договору, передбачили, що беручи до уваги тривалий характер правовідносин, що є предметом врегулювання даного договору, визнають можливість зміни місця проживання дітей у майбутньому у зв`язку з волевиявленням дітей або дитини проживати разом із батьком.

З вересня 2022 року з урахуванням інтересів та бажання дитини ОСОБА_5 з відома та за згодою позивача, постійне місце проживання ОСОБА_5 було змінено та визначено разом із батьком.

Таким чином, його зобов`язання щодо сплати аліментів в частині їх сплати на ОСОБА_5 призупинене.

Наголошує, що не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи інформація позивача про те, що за період з липня 2022 року по листопад 2022 року ним було сплачено їй 200000 грн., оскільки сума грошових переказів - аліментів на рахунок позивача становила за період з липня по листопад 2022 року 414956,42 грн.

Просив суд, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача в ході розгляду справи не надано суду доказів звернення до нотаріуса за одержанням виконавчого напису та відповідно відмови, останнього, у його вчиненні, а умовами договору, який є чинним на час розгляду справи в суді, та законом прямо передбачено відповідне стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Однак, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Судом встановлено, що 08 вересня 2006 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2020 року у справі №450/2218/20.

В період шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

02 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні, який посвідчено нотаріально, та, відповідно до умов якого, сторони домовились, що діти будуть проживати разом із матір`ю, та відповідач зобов`язався виконувати умови договору про сплату аліментів, укладеного між сторонами.

Крім того, 01 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про сплату аліментів на дітей та дружину, який також було нотаріально посвідчено, та відповідно до умов якого сторони домовились про те, що починаючи із 13 місяця, що настає у перший календарний день місяця, наступного за датою укладення даного договору аліменти сплачуються в розмірі, що становлять 50000 грн. на місяць, із розрахунку по 25000 грн. на кожну дитину, що на день підписання цього договору складає 1772,68 доларів США за курсом НБУ.

Сторони узгодили, що погоджений розмір аліментів сплачується платником щомісячно, незалежно від факту тимчасового перебування дітей разом із платником в порядку, передбаченому договором про визначення місця проживання дітей (п. 3.3).

Відповідно до п. 15 зазначеного договору, сторони домовились про те, що у разі невиконання платником обов`язку зі сплати аліментів аліменти можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Укладені між сторонами договори на час розгляду справи в суді є чинними, в установленому законом порядку недійсними не визнані.

Так, згідно із ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже, неустойка, визначена у частині першій ст. 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам за певні періоди.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником.

Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №521/14460/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі №442/3023/16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі №183/1433/17.

Стороною позивача був визначений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, за період з липня по листопад 2022 року, відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів становить 111157,25 грн.

З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц розрахунок пені за період прострочки сплати аліментів проводиться колегією суддів за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

Стороною позивача був визначений розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з липня по листопад 2022 року, відповідно до якого пеня становить 48964,49 грн.

Наданий стороною позивача розрахунок пені за період прострочки сплати аліментів є вірним та обґрунтованим, здійснений з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, жодним чином не спростований відповідачем.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України (розмір неустойки, що підлягає стягненню не може перевищувати 100% розміру заборгованості за аліментами), колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення пені за період прострочки сплати аліментів у розмірі 48964,49 грн., що становить 100% суми заборгованості по аліментам за період з липня 2022 року по 16 вересня 2022 року (станом на момент звернення до суду із позовною заявою).

Відповідно до п. 15 договору про сплату аліментів, у разі невиконання платником обов`язку зі сплати аліментів аліменти можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Проте, даний пункт зазначеного вище договору регулює право отримувача аліментів, а не обов`язок, тому суд першої інстанції відмовляючи у позові з обґрунтуванням, що відповідний спір не повинен розглядатися в судовому порядку, а повинен вирішуватися через виконавчий напис нотаріуса, фактично позбавив права позивача на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Між сторонами є спір про право і позивачем заявлена похідна вимога про стягнення пені, що виникла із заборгованості зі сплати аліментів, тому стягнення через виконавчий напис нотаріуса не є ефективним способом захисту права отримувача аліментів.

Разом з тим, в п. 13 договору про сплату аліментів зазначено, що усі спори, що виникають у процесі виконання цього договору, та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а в разі недосягнення - у судовому порядку відповідно до діючого законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Також, ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересі.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги мину більше трьох років.

Однак з матеріалів справи (позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення) вбачається, що між сторонами є спір про розмір аліментів з урахуванням перерахунку і відповідно пені.

Про те, що заборгованість повинна бути безспірною у разі стягнення через виконавчий напис нотаріуса, зазначив і Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №201/11696/16-ц, виконавчий напис нотаріусу не встановлює право,а лише підтверджує існування права у разі безспірності заборгованості.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому наявні правові підстави для його скасування, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Посилання відповідача на те, що у нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів, він щомісячно, своєчасно та регулярно сплачував аліменти, а тому відсутні підстави стягувати з нього пеню за несвоєчасну сплату аліментів, а також те, що з вересня 2022 року дитина ОСОБА_5 проживає з ним, і таким чином, його зобов`язання щодо сплати аліментів в частині їх сплати на ОСОБА_5 призупинене,колегія суддів відхиляє, оскільки, між сторонами вже досягнуто згоди щодо аліментних зобов`язань, шляхом укладення договору в добровільному порядку, який посвідчено нотаріально.

Зазначений договір є дійсним, та жодних змін до нього у встановленому законом та умовами договору порядку внесено не було.

Крім того, договір про визначення місця проживання дітей є також діючим, не розірваним, доказів згоди позивача на зміну місця проживання ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

Будь-які зміни у даний договір оформляється додатковою угодою до договору про визначення місця проживання дітей, яка укладається письмово і є невід`ємною частиною цього договору, проте такої додаткової угоди матеріали справи також не містять.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга задоволена судом в повному обсязі, то з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 4003,05 грн.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 заборгованість зі сплати аліментів на утримання дійте у розмірі 111157 грн., 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 неустойку (пеню), що виникла із заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 48 964 грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 4003,05 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба