Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/7387/23
Провадження № 2-о/644/168/23
06 листопада 2023 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого - судді Бугери О.В.,
за участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту спільного постійного проживання, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, -
Заявницею, 26.09.2023року, подано до суду відповідну заяву про встановлення юридичного факту, а саме, просила встановити факт спільного постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обгрунтування заяви посилалась на те, що вона зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , а фактично проживала з чоловіком та проживає наразі за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою вони жили з чоловіком та його мамою. Після смерті матері чоловіка мешкали вдвох з чоловіком. Після смерті чоловіка вона звернулась до органів пенсійного фонду з метою переходу на пенсію чоловіка, але оскільки вони були зареєстровані за різними адресами їй відмовили. Також зазначала, що із заявою про переоформлення пенсії вона зверталась до пенсійного фонду в м. Харкові, з моменту повномасштабного вторгнення весь час перебувала в м. Харкові, адресу проживання не змінювала, до УПФУ в Закарпатській області не зверталась. Факт спільного проживання із чоловіком можуть підтвердити свідки.
Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання не з`явився, надав відзив на заяву в якому просив розглядати справу без участі представників Пенсійного фонду, та заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення. Посилались на те, що після реєстрації звернення (заяви) ОСОБА_1 воно було розглянуто головним управлінням ПФУ в Закарпатській області, та саме рішенням цього органу було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника на підставі не підтвердження факту перебування на утриманні, а тому, компетентним органом для розгляду заяви є саме ГУ ПФУ в Закарпатській області. Окрім того, до заяви про переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, окрім іншого, подаються документи про місце проживання (реєстрації), документи про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У разі неможливості подати такі документи, такий факт встановлюється в судовому порядку. Оскільки встановлення даного факту потрібно для отримання права на пенсію вважали, що в даному випадку має місце спір про право, а тому відповідно до вимог ч.4 ст. 315 ЦПК України, заява підлягає залишенню без розгляду.
Суд, вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Належною заінтересованою особою у справі є саме ГУ ПФУ в Харківській області, оскільки і заявниця, і її померлий чоловік перебували на обліку в органах пенсійного фонду в м. Харкові. Місце реєстарції та фактичного проживання не змінювали, тимчасово переміщеними оосбами не є.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 30 червня 1975 року по день смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , заявницею по справі, що підтверджуєтсья відповідними копіями свідоцтв. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно довідки про зареєстрованих осіб з Реєстру територіальної громади м.Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 06.07.2023 р. ОСОБА_1 , зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_5 , 1975 року народження, сином ОСОБА_6 , 1986 року народження та онуком ОСОБА_7 , 2006 року народження.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 1999 року трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_2 приватизована ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 у спільну сумісну власність.
Згідно копії паспорта ОСОБА_2 він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у трикімнатній ізольованій квартирі, приватизованій ним згідно свідоцтва про право власності у порядку приватизації від 23 червня 1999 року разом із матір`ю ОСОБА_8 . Станом на час смерті, ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі один.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія в звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст.32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заявниця стверджувала, що перебуваючи у шлюбі, вони із чоловіком дійсно були зареєстрованими за різними адресами, але фактично вели спільне господарство і спільно постійно проживали однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_5 , разом. Судом було також досліджено фототзнімки з зображенням заявниці та її померлого чоловіка, під час проведення дозвілля, відпочинку.
В судовому засіданні за клопотанням заявниці було допитано свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .. Так, свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона знає заявницю та знала за життя її померлого чоловіка, більш тісно почали спілкуватись приблизно з 1978 року. Її сестра одружена із братом померлого ОСОБА_2 , тобто стосунки, як родинні. Вона спілкувалась та спілкується із заявницею, неодноразово була в гостях по АДРЕСА_3 , бачились на вулиці, бо будинки знаходяться поряд. Підтверджувала, що спочатку приблизно з 1973 по 1997 рік родина ОСОБА_11 мешкала по АДРЕСА_4 , жили із батьками заявниці, а з 1997 року почали проживати по АДРЕСА_3 , жили із батьками ОСОБА_12 . Дотепер заявниця мешкає по АДРЕСА_3 .
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що стосунки із заявницею сусідські. Мешкає в будинку по АДРЕСА_6 , з 1975 року. Знала за життя свекруху заявниці ОСОБА_13 . Підтверджувала, що приблизно з 1997 року заявниця та її чоловік проживали в квартирі по АДРЕСА_3 , із батьками ОСОБА_12 . Постійно їх бачила, спілкувались, заходила до них в гості по сусідські. На роботу, колись, спільно ходили із заявницею, працювали на одному підприємстві. Наразі мешкає лише заявниця.
Суд не погоджується із доводами представника заінтересованої особи, щодо наявності спору про право, оскільки в даному випадку заявницею не оскаржується прийняте рішення пенсійного органу та
іншим чином, ніж у судовому порядку, неможливо підтвердити факт сумісного проживання заявниці з її покійним чоловіком, при цьому питання підстав призначення пенсії буде предметом розгляду пенсійного органу, в подальшому.
З урахуванням наведеного, в ході розгляду справи встановлено, що заявниця та померлий ОСОБА_2 є подружжям, лише зареєстровані за різними адресами, але фактично постійно спільно проживали за адресою реєстрації чоловіка ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , тому суд вважає за необхідне встановити даний факт.
Керуючись ст.ст. 11, 12, 81, 89, 90, 264-268, 293, 315, 317 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт спільного постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_2 , - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Повний текст рішення виготовлений 06.11.2023 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.
Головуючий: суддя О.В. Бугера