УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (в/ч НОМЕР_1 ), про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років з метою реалізації права на звільнення з військової служби в порядку ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Дослідивши зміст заяви, долучених до неї документів, суддя приходить до висновку про необхідність залишення заяви без руху на підставі ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:… встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

У відповідності до ст. 318 ЦПК України у заяві (про встановлення факту) повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

За змістом ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах (під час дії воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років…

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

У відповідності до п.218 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, звільнення з військової служби офіцерів, які проходять військову службу за призовом, здійснюється на підставах, передбачених частиною третьою статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу", в порядку, визначеному цим Положенням.

Згідно з п.225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Отже, оскільки вищевказані особи наділені повноваженнями в частині прийняття наказів про звільнення військовослужбовців, у тому числі на підставі відповідного пункту ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами, розгляду підстав для такого звільнення, а також вивчення документів на підтвердження обумовлених ст. 26 Закону умов, покладається у компетенцію саме таких осіб.

В порушення вимог ст. 318 ЦПК України заявник не повідомляє, які саме документи фактично були пред`явлені посадовим особам, чи є такі документи за обсягом достатніми, якщо ні, які інші документи потребуються для достовірного підтвердження факту, про який зазначає заявник, та з огляду на які обставини їх отримання є неможливим у позасудовому порядку (заявник не надає довідку про неможливість відновлення необхідних документів).

Слід додати, що порушення порядку розгляду питання про звільнення може бути підставою захисту невизнаних прав військовослужбовця в порядку адміністративного судочинства.

За змістом ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (в/ч НОМЕР_1 ), про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк в десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для виправлення вказаних недоліків.

В разі, якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Суддя: Д.М.Лєдньов