Справа № 947/7578/23
Провадження № 2/947/1729/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про , стягнення заборгованості за кредитним договором -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся АТ КБ « Приватбанк» із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 28.10.2014 у загальному розмірі станом на 09.02.2023, 105 259,90 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідача як позичальник підписавши заяву від 28.10.2014 про намір отримання банківських послуг та будучи обізнаним з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та « Тарифами» , про що свідчить підпис у заяві, отримавши відкритий на його ім`я кредитний рахунок почав користуватись коштами , не виконуючи свої обов`язки по поверненню отриманих коштів та оплати процентів за їх користування , у звязку із чим виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 85 678,98 грн. та заборгованість за відсотками нарахованими за користування кредитом у розмірі 19 580,92 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку.

У своєму відзиві, відповідач не заперечуючи факт отримання грошей та необхідності повернення тіла кредиту, не погоджується із заявленими вимогами про стягнення з нього відсотків за користування кредитом, так як під час укладення договору він не був належним чином ознайомлений саме із наданими позивачем умовами та тарифами, а тому, враховуючі усталену практику Верховного Суду вважає недоведеними вимоги щодо стягнення з нього заборгованості за відсотками.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, 28.10.2014 шляхом написання заяви б/н ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ « Приватбанк» ( після державної реєстрації зміни найменування 14.06.2018 назва АТ КБ « Приватбанк») договір про надання банківських послуг , згідно якого їм було отримано кредитний ліміт, за яким станом на 09.02.2023 виникла заборгованість у розмірі 85 678,98 гривень.

Вказані обставини визнаються сторонами а тому, у відповідності до вимог ч.1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають додатковому доказуванню.

Крім того визнання вказаних позовних вимог відповідачем є підставою для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 85 678,98 гривень.

При розгляді вказаного спору щодо наявності заборгованості за відсотками про які зазначено в умовах та тарифах , як окремих документах з якими , згідно позиції позивача, при укладенні Договору був ознайомлений позичальник, кожна сторона посилається на наявну практику Верховного Суду з подібних правовідносин.

Так представник позивача посилається на правові висновки Верховного Суду зазначені у 1) постанові від 10.04.2019 у справі №356/1635/16ц,; 2) постанові від 28.03.2019 справи за №428/2873/17; 3) постанові від 06.02.2018 у справі №755/2720/16ц; 4) постанові від 17.04.2019 у справі №666/388/16ц, в яких, на думку представника позивача, визначено що підписання позичальником заяви за змістом якої підтверджується ознайомлення із відповідними умовами та тарифами, є підставою для стягнення заборгованості за вказані у відповідних умовах та тарифах відсотків за користування кредитом.

Відповідач вважає, що у постановах Верховного Суду : 1) постанові від 11.03.2015 у справі №6-16цс15; постанові Великої палати від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, визначена правова позиція щодо обов`язкового доведення у судовому засідання кредитором факту ознайомлення позичальником не з абстрактними а конкретними умовами і тарифами які стосуються конкретного кредиту та конкретних зобов`язань.

В якості доказів ознайомлення позичальником з умовами та тарифами при укладенні кредитного договору б/н від 28.10.2014, позивачем надана копія анкети-заяви, що приєднанні к Умовам і Правилам надання банківських послуг в Приватбанку.

За змістом вказаної анкети ОСОБА_1 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, виявив бажання оформити на своє ім`я : (з можливих: картки «Універсальна», картки для виплат; картки класу Голд, Преміальної картки, Ідентифікації з паспортом), кредитний ліміт по платіжної картки «Універсальна/класу Голд. При цьому позичальником зазначено що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, правилами надання банківських послуг а також тарифами складають Договір про надання банківських послуг.

Водночас позивачем, в якості доказів надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна Gold», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» , «Універсальна Contract» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті Приватбанку.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини пов`язані із виконанням зобов`язань за кредитними договорами врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

У постанові Великої палати від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 Верховним Судом розглядався спір щодо укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ "ПриватБанк" кредитного договору з ОСОБА_1, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У вказаної справі у заяві було зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Також у вказаної справі до кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Проаналізувавши вказані обставини та правовідносини щодо кредитних зобов`язань Верховний Суд зазначив, що , матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "Приватбанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна норма міститься й у ЦПК України в редакції Закону N 2147-VIII (частина шоста статті 81).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначені обставини є фактично тотожними обставинам, які встановлені судом при розгляді даної справи за позовом Приватбанку до ОСОБА_1 , а тому судом враховуються висновки, які були викладені у постанові Великої палати Верховного суду.

Водночас, суд критично ставиться на посилання представників позивача про наявність інших висновків Верховного Суду так як по-перше кожний висновок стосується конкретних обставин справи, а по-друге при наявності декількох висновків Верховного Суду суд застосовує правові висновки викладені у постанові Великої палати, як такі, що мають більш загальне застосування норм права по спірним відносинам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що по даній справі доведеними є позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у вигляді тілу кредиту та недоведеними та необґрунтованими є вимоги стосовно стягнення заборгованості за відсотками нарахованими за користування кредитними коштами за обставинами викладеними вище та згідно правових висновків ВП ВС, а тому вказані вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ).

У даному випадку, при зверненні до суду з вимогами про стягнення 105 259,90 грн. позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., тому суд враховуючи часткове задоволення позову, вважає що стягненню з відповідача на користь позивача , пропорційно задоволеним вимогам, підлягають судові витрати, у вигляді судового збору, у розмірі 2 415,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул Набережна Перемоги, 50 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 28.10.2014 року.

Стягнути на користь Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» ( ) з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 85 678, 98 ( вісімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят вісім ) гривень 98 копійок.

Відмовити у позовних вимогах про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Стягнути на користь Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» ( ) з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2415,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.