Провадження № 2-з/638/137/23
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Агапов Р.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 165,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:01;

- заборонити будь-яким органам та особам, в тому числі органам та особам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 165,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:01, у тому числі, але не виключно вносити будь-які зміни до загальних та спеціальних розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Заява обґрунтована наступним.

03.08.2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №88. Згідно умов даного договору та з урахуванням змін внесених шляхом укладення додаткових угод, позичальнику, а саме ОСОБА_1 , в тимчасове платне користування надано кошти в розмірі 210 000,00 доларів США.

В якості гарантії виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 04.08.2005 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку банку передане нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 165,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 13.12.2013 року кредитні зобов`язання ОСОБА_1 перед Банком за Кредитним договором №88 від 03.08.2005 року виконані, кредитна заборгованість погашена.

Однак, як стало відомо заявнику, 01.08.2018 року банк, на підставі Договору №25136 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відступив право вимоги по Кредитному договору №88 від 03.08.2005 року та Іпотечному договору від 04.08.2005 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», яке в свою чергу шляхом укладення Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 02.08.2018 року та Договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 02.08.2018 року, відступило право вимоги по Кредитному договору №88 від 03.08.2005 року та Іпотечному договору від 04.08.2005 року фізичній особі ОСОБА_2 .

В лютому 2019 року ОСОБА_2 , на підставі припиненого Договору іпотеки від 04.08.2005 року, вчинила дії щодо реєстрації на своє ім`я права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно запис про право власності ОСОБА_1 на зазначене нерухоме мано було вилучено з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, ОСОБА_2 , з внесенням змін у відповідні реєстри, були вчинені дії щодо поділу спірного майна на декілька частин та передачі зазначеного майна в іпотеку ОСОБА_3 .

18.03.2019 року ОСОБА_1 оскаржено дії реєстраторів щодо реєстрації права власності на спірне майно за ОСОБА_2 , поділу спірного майна на частини та передачі його в іпотеку ОСОБА_3 шляхом подання скарги до Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України №1323/5 від 25.04.2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасовано. Нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. «А-1» розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , повернуто у власність ОСОБА_1 .

Однак, як з`ясувалося пізніше, ОСОБА_2 02.05.2019 року на підставі договору відступлення прав вимоги від 02.08.2018 року та Договору іпотеки від 04.08.2005 року знову вчинила дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. «А-1» розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на своє ім`я.

З огляду на вищевикладене заявник вважає, що існує велика ймовірність того, що зміниться власник нерухомого майна, або майно буде передане в іпотеку, що значно ускладнить процес повернення даного майно законному володільцю.

Також заявник зазначає, що на дане нерухоме майно має претензії ОСОБА_3 , яка подала позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Суд зазначає, що заявником не надано суду доказів на підтвердження припущень щодо можливої зміни власника нерухомого майна чи передання майна в іпотеку, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов