Справа № 128/2990/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі :

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вороновицької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовна заява обгрунтована наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці померла баба позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:2253, площею 3,3004 га, яка розташована на території Вороновицької селищної ради з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв спадкоємець першої черги - її син, а батько позивача ОСОБА_3 , однак не оформив своїх спадкових прав та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Спадщину після смерті батька прийняла позивачка шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу. Спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б мали право на спадщину, після смерті батька, немає. Приватним нотаріусом Конюк В.О. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину - спірну земельну ділянку, оскільки рішення Вороновицької селищної ради про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 було прийнято після її смерті. Факт належності спірної земельної ділянки ОСОБА_2 доводиться рішенням Вороновицької селищної ради від 03.03.2001, державним актом на право приватної власності на землю серії ВН 3931 від 14.03.2001, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, технічною документацією на земельну ділянку. Оскільки позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку у нотаріуса, вона вимушена звернутися до суду із даним позовом.

На підставі викладеного позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:2253, площею 3,3004 га, яка розташована на території Вороновицької селищної ради з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Судові витрати просила залишити за нею.

Ухвалою суду від 16.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, за клопотанням позивача витребувано докази. (а.с. 56).

Ухвалою суду від 16.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 108).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Білозор О.Л. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивачки подано заяву, в якій позовні вимоги він підтримує повністю та просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачки (а.с. 104-106).

Представник відповідача Вороновицької селищної ради в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, селищний голова О. Ковінько надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с. 111).

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін та їх представників.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-9).

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 50).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 47).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 49).

Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №3931 (а.с. 13) та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 20.03.2023 (а.с. 14-15) ОСОБА_2 на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Вороновицької селищної ради від 03.03.2001 (а.с. 12) передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,30 га на території Вороновицької селищної ради, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:2253.

На вказану земельну ділянку ДП «Вінницький науково-дослідний проектний інститут землеустрою» виготовлено технічну документацію (а.с. 16-26).

Відповідно до звіту № ZVL-230627-02 про експертну грошову оцінку земельної ділянки за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вороновицька селищна рада, власником якої є ОСОБА_2 , станом на дату оцінки 27.06.2023 становить 93469 грн. без ПДВ (а.с. 27-46).

З копії спадкової справи №14/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що надана приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О., та в матеріалах якої міститься копія спадкової справи №879/2000 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 60-103) вбачається наступне.

27.10.2000 ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою до Вінницької районної державної нотаріальної контори, в якій вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_1 , після смерті якої залишився заповіт від 22.03.1996, яким ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона матиме за законом право заповіла сину - ОСОБА_3 .. Спадщину після смерті матері він приймає та просить видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. 27.10.2000 ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно до складу якого входить земельна ділянка площею 0,1500, яка розташована на території Вороновицької селищної ради, цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 . Також, 27.10.2000 ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - грошовий вклад у Вінницькому РВ Ощадбанку. 01.02.2001 ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

06.05.2021 позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. із письмовою заявою, в якій вказала, що вона приймає спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Одночасно повідомила, що окрім неї є інший спадкоємець за законом - дочка померлого ОСОБА_6 .. Пережилої дружини та особи, з якою померлий проживав однією сім`єю, але не перебував у зареєстрованому шлюбі, немає. Спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 - його дочка ОСОБА_6 06.05.2021 подала приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. письмову заяву, в якій вказала, що вона відмовляється від належної їй частки у спадщині після смерті її батька на користь дочки померлого ОСОБА_1 ..

19.01.2022 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 на спадкове майно транспортний засіб марки «ГАЗ 2410», д.н.з. НОМЕР_6 .

10.11.2022 ОСОБА_1 подала нотаріусу письмову заяву, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,30 га, яка розташована на території Вороновицької селищної ради, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала матері померлого ОСОБА_2 , 1919 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових прав.

Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. від 24.03.2023 від 58/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,30 га, кадастровий номер :03:001:2253, розташовану на території Вороновицької селищної ради, яка належала матері померлого ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових прав, оскільки з Державного акту вбачається, що рішення уповноваженого органу - Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 було прийнято після її смерті (а.с. 52, 102).

Таким чином, судом встановлено, що баба позивачки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої залишився заповіт, який вона заповіла все своє майно на користь сина ОСОБА_3 .. Спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 її син прийняв спадщину після смерті матері, оскільки у визначений законом строк подав до нотаріуса письмову заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Проте, вже після смерті ОСОБА_2 рішенням 16 сесії 3 скликання Вороновицької селищної ради від 03.03.2001 ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 3,30 га, кадастровий номер :03:001:2253, та видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №3931. Однак, свої спадкові права на вказану земельну ділянку спадкоємець після смерті ОСОБА_2 її син ОСОБА_3 за життя не оформив. Спадщину після смерті батька ОСОБА_3 прийняла його дочка позивачка ОСОБА_1 , яка у визначений законом строк подала нотаріусу письмову заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Інший спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 - його дочка ОСОБА_6 у визначений законом строк подала нотаріусу письмову заяву про відмову від спадщини після смерті батька ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 .. Проте, оскільки правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 було видано вже після її смерті, нотаріусом було відмовлено позивачці ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, яка належала матері померлого ОСОБА_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав. Таким чином, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивачка позбавлена можливості, її право на спадщину порушене та підлягає захисту.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним кодексом України, а також нормами Земельного кодексу України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач.

Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно ч.2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно ч.3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як є обґрунтованими, доведеними позивачкою, відповідають матеріальному закону. Викладені у позові обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права власності на земельну ділянку за позивачкою, що належать померлій ОСОБА_2 ..

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Понесені позивачкою судові витрати слід залишити за позивачкою, відповідно до висловленої нею позиції у позовній заяві.

Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273, 1296 ЦК України, ст. 22, 25 ЗК України, керуючись, ст.ст. 1, 10, 76-80, 89, 258, 259, 263-265, 273, 293- 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , і який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 своєї матері ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 3,30 га, кадастровий номер :03:001:2253, яка розташована на території Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №3931, виданого 14 березня 2001 року на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Вороновицької селищної ради від 03 березня 2001 року.

Судові витрати залишити за позивачкою ОСОБА_1 ..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканка АДРЕСА_2 ;

Відповідач - Вороновицька селищна рада, смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, вул. Козацький шлях, буд. 60, .

Суддя Л.П. Шевчук