Справа № 149/1905/23
Провадження № 22-ц/801/2114/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 рокуСправа № 149/1905/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Рибчинського В. П., Копаничук С. Г.,

за участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Хмільницька міська рада Вінницької області, ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Робак М. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Хмільницької міської ради, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати її чоловіка ОСОБА_4 , після смерті якої залишилася спадщина, а саме 4/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 , а також право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,0954 га, призначеної для обслуговування зазначеної частини житлового будинку.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син та чоловік позивачки ОСОБА_5 . Дочка ОСОБА_4 ОСОБА_3 спадщину після смерті матері не прийняла.

Спадкові права на житловий будинок ОСОБА_1 оформив у нотаріальному порядку, проте приватизація земельної ділянки у порядку спадкування після смерті матері та право на яку він отримав, ним завершена не була.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_2 та відповідно, право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,0954 га, яке він успадкував після смерті матері.

Позивачка як дружина померлого ОСОБА_1 прийняла спадщину після його смерті, проте оформити спадкові права на земельну ділянку площею 0,0954 г, призначеної для обслуговування зазначеної частини житлового будинку, не вдалося, адже ОСОБА_1 не завершив її приватизації після смерті своєї матері.

За таких обставин, ОСОБА_1 звернувшись в суд із даним позовом, просила визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів а земельну ділянку для обслуговування частини житлового будинку, площею 0,0654 га, яка була передана у приватну власність ОСОБА_4 на підставі рішення № 275 виконкому Хмільницької міської ради від 30 грудня 1999 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2023 року позов ОСОБА_1 було задоволено та визнано за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для обслуговування частини житлового будинку площею 0,0954 га, яка була передана у приватну власність ОСОБА_4 на підставі рішення № 275 виконкому Хмільницької міської ради від 30 грудня 1999 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що із наданих суду доказів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_1 за життя прийняв спадщину після смерті своєї матері та на частину майна отримав свідоцтво про право на спадщину. Після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_1 , подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Разом з тим, оформити право на спадкові права у нотаріальному порядку на земельну ділянку, яка була виділена матері спадкодавця та право на яку перейшло до ОСОБА_1 у спадщину, позивачка немає можливості, оскільки померлий не завершив за життя приватизацію земельної ділянки площею 0,0954 га. За таких умов, позивачка, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, має право на завершення приватизації земельної ділянки та отримання державного акту на право власності на землю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2023 року третя особа ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Рибчинський В. П.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_3 відмовлено у звільненні від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду на 09 листопада 2023 року о 10 год. 00 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що вона є співвласницею житлового будинку, який розташований на спірній земельній ділянці, а також спадкоємицею після смерті брата ОСОБА_1 , тому мала бути залучена до розгляду справи як відповідач, а не як третя особа.

Окрім того суд першої інстанції розглянув справу, не повідомивши її належним чином про судове засідання, чим порушив її право надати власні пояснення по справі.

Оскільки визначені позивачкою відповідачі жодним чином не оспорюють її право на визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, тому відсутній предмет спору.

Доводи осіб, які подають апеляційній скарги

Від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , у яких вони просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як необґрунтовану.

Також, на апеляційну скаргу надійшов відзив, поданий Хмільницькою міською радою, у якому зазначено про підтримання позовних вимог та заявлено прохання про розгляд справи у відсутність представника.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, ОСОБА_3 та її представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Позивач ОСОБА_1 , представник Хмільницької міської ради та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому подано заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 45, 172, 173).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 23 червня 1984 року ОСОБА_4 є власницею 1/2 частки у спільному майні подружжя, набутому у шлюбі з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 58), а саме житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно зі свідоцтвом про на спадщину за законом від 23 червня 1984 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , успадкували у рівних частках половину житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 (а. с. 7).

Відповідно до рішення № 275 виконкому Хмільницької міської ради від 30 грудня 1999 року ОСОБА_4 , співвласнику будинковолодіння АДРЕСА_2 , було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 954 кв. м. для обслуговування частини житлового будинку (а. с. 8).

25 березня 1988 року між позивачкою ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 18).

Як видно із довідки, виданої виконавчим комітетом Хмільницької міської ради від 19 грудня 2014 року № 311, відповідно до проведеної інвентаризації житлової забудови м. Хмільника будинковолодіння гр. ОСОБА_4 (1/2 частки) та земельна ділянка значиться по АДРЕСА_2 , а колишня адреса АДРЕСА_3 (а. с. 59).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 44).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 грудня 2015 року спадщину у вигляді 4/6 ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями під АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_5 (а. с. 70, 126).

Як видно із заяви від 16 червня 2015 року ОСОБА_3 від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 відмовилась (а. с. 43).

Відповідно до довідки, виданої Хмільницьким ВП КП «ВООБТІ», № 156 від 22 липня 2021 року станом на 15 липня 2021 року право спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 зареєстровано за: ОСОБА_5 на 5/6 часток; ОСОБА_9 на 1/6 частку (а. с. 129-130).

Право власності ОСОБА_3 на 1/6 частку житлового будинку по АДРЕСА_2 також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 163).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 12).

Спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді 5/6 частки житлового будинку по АДРЕСА_2 прийняла його дружина позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а. с. 131).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Положеннями статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав власності громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17 провадження №61-26091св18, зазначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі №128/1911/15-ц (провадження №61-14127св18), зроблено висновок, що «у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації».

Право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочала за життя у встановленому порядку та не завершила у зв`язку зі смертю, входить до складу спадщини.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові №752/1229/21 від 23 листопада 2022 року.

Отже, з наведеного слідує, що у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції встановив, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї матері, зокрема, до нього перейшло й право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була передана його матері у приватну власність рішенням Хмільницької міської ради.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину як його дружина прийняла позивачка.

Водночас колегія суддів звертає увагу на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17, від 28 квітня 2021 року у справі № 707/2-1006/2011.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_3 є власницею 1/6 частки будинковолодіння, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, а тому вирішення питання про її приватизацію безпосередньо може стосуватися її прав та інтересів.

Відтак ОСОБА_3 безумовно мала бути залучена до участі у справі в якості відповідача як співвласниця будинку, право на завершення приватизації земельної ділянки під яким просила визнати позивачка, проте суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

До того ж, із матеріалів справи вбачається, що визначені позивачкою відповідачі ОСОБА_2 та Хмільницька міська рада не заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , що дає підстави для висновку про відсутність спору між зазначеними сторонами.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги у цій частині знайшли своє підтвердження, а саме, що позов пред`явлено до неналежного кола відповідачів, відсутності доказів щодо наявності спору між позивачкою та визначеними відповідачами, а тому в задоволенні позову слід відмовити з цих підстав.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд не дає оцінки доводам сторін щодо безпосередньо предмета спору, оскільки це, з урахуванням принципу змагальності, має вирішуватися у справі з належним колом осіб.

Водночас твердження ОСОБА_3 про неналежне повідомлення її про розгляд справи не заслуговують на увагу, адже оголошення про її виклик у судове засідання 04 вересня 2023 року наявне як у матеріалах справи на а. с. 32, так і на сайті Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області у розділі «Громадянам» - «Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме» за посиланням https://court.gov.ua/unknown/sud0227.

Колегія суддів звертає увагу ОСОБА_1 , що у разі порушення, невизнання чи оспорення її прав з боку інших осіб вона не позбавлена права на звернення до суду із відповідним позовом, належним чином визначивши при цьому суб`єктний склад сторін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, тому з ОСОБА_1 на її користь слід стягнути 1 610,4 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 610,40 грн (одну тисячу шістсот десять гривень 40 копійок) судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді В. П. Рибчинський

С. Г. Копаничук