Провадження № 2-н/643/1759/23
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24.11.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 07.12.2020 р. по 31.10.2023 р. в сумі 13 091, 12 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (далі-заявник) звернулося до Московського районного суду м. Харкова до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 07.12.2020 р. по 31.10.2023 р. в сумі 13 091, 12 грн.

Розглянувши подану Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Підстави та порядок видачі судового наказу регламентовано положеннями Розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

В силу приписів пункту 3 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому, слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявником пред`явлено вимогу до боржника про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 07.12.2020 р. по 31.10.2023 р. в сумі 13 091, 12 грн.

Проте, як вбачається із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 лише з 29.12.2021 року.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник користувався наданими послугами за вищевказаною адресою у період з 07.12.2020 р. по 29.12.2021 р.

При цьому суд зазначає, що підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права. Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принципів пропорційності цивільного судочинства.

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав. При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд, буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ч. 1 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 07.12.2020 р. по 31.10.2023 р. в сумі 13 091, 12 грн. на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 07.12.2020 р. по 31.10.2023 р. в сумі 13 091, 12 грн.

2. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко