ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2023 року м. Кропивницький

справа № 398/4355/22

провадження № 22-ц/4809/1075/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря - Гончар В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Харути Вікторії Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_3 , на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2023 року у складі судді Молонової Ю. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 2 300 грн, при цьому з жовтня 2018 року являється інвалідом 3-ї групи безтерміново, а за наявної хвороби потребує довгострокового лікування та постійного медичного нагляду.

Позивач проживає з чоловіком, який також є пенсіонером, інвалідом 2-ї групи та отримує пенсію у розмірі 2 027 грн, а значна частина пенсії витрачається на ліки.

ОСОБА_2 є працездатним, проходить службу у в/ч № НОМЕР_1 , розмір його грошової допомоги складає близько 25 000 грн та з нього стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу).

Крім сина, у позивача є донька - ОСОБА_4 , яка по можливості надає матеріальну допомогу та на час звернення до суду з позовом перебуває у відпустці в зв`язку з вагітністю та пологами.

Оскільки, позивач не взмозі самостійно забезпечити себе всим необхідним, остання звернулась до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 13.12.2022 і довічно.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач є непрацездатною особою, отримує пенсію, розмір якої не є достатнім для забезпечення належного рівня проживання, має незадовільний стан здоров`я, потребує постійного лікування, тому потребує утримання від свого сина.

Відповідач визнав позовні вимоги, має можливість надавати матеріальну допомогу матері, але свій обов`язок по її утриманню не виконує, тому суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для задоволення позовни вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Харута В. А., яка представляє інтререси ОСОБА_3 , просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позивач у своєму позові вказала, що з відповідача у примусовому порядку вже стягнуто аліменти на утримання його неповнолітньої дитини у розмірі частки заробітку (доходу) на користь ОСОБА_3 , яку не було залучено до участі у розгляді справи.

Крім того, на час ухвалення оскаржуваного рішення вже було ухвалено рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2023 року про стягнення з відповідача аліментів на користь його непрацездатного батька.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є надуманими та були пред`явлені з метою, щоб ОСОБА_2 мав підстави для зменшення розміру аліментів на утримання свого малолітнього сина, що не було враховано судом першої інстанції.

Судом першої інстанції не було встановлено належним чином чи наявний спір між сторонами у даній справі, чи дійсно відповідач не надає матеріальну допомогу непрацездатній матері у добровільному порядку та чи взагалі вона потребує такої допомоги.

Позивач є інвалідом ще з 2018 року, проте, з позовом про стягнення аліментів із свого сина у примусовому порядку звернулася тільки після того, коли з відповідача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини.

Сам факт непрацездатності матері не зумовлює автоматичного виникнення обов`язу у відповідача сплачувати аліменти на її утримання.

Батьки ОСОБА_2 є матеріально забезпеченими людьми, мали бізнес по встановленню металопластикових вікон, мають у власності малотонажний вантажний автомобіль та два привтаних будинки.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2023 року залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду проведеного в режимі відеоконференції ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її представник адвокат Бзаров Р. В., представник ОСОБА_2 адвокат Боровський В. А. заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності 3 гр. загального захворювання.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 620461 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безтерміново.

Відповідно до довідки про доходи № 4774 2575 5574 1747 від 05.12.2022 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області (м. Олександрія та Олександрійський район) та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2300 грн, щомісяця.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є непрацездатною особою, отримує пенсію, розмір якої не є достатнім для забезпечення належного рівня проживання, має незадовільний стан здоров`я, потребує постійного лікування, тому потребує утримання від свого сина.

Проте, з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, що підлягають стягненню, погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) коженмає право на справедливий і публічнийрозглядйогосправиупродовжрозумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19), від 18 листопада 2020 року у справі № 757/52096/18 (провадження №61-9640св20) та від 26 лютого 2020 року у справі № 233/4252/18 (провадження № 61-18010св19).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справідоказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підвтерджується, що відповідно до копії довідки МіжрайМСЕК до акта огляду медико-соціальною ою експертною комісією серії 12 ААА № 620461 від 01.10.2018 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Причина інвалідності: загальне захворювання по слуху. Позивачу протипоказана робота, пов`язана з необхідністю мовного спілкування (а. с. 8).

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 17.10.2018 отримує пенсію по інвалідності 3 гр. загальне захворювання, термін дії - довічно (а. с. 6).

За змістом копії довідки про доходи № 4774 2575 5574 1747 від 05.12.2022 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області (м. Олександрія та Олександрійський район) та отримувала пенсію по інвалідності в період з червень по листопад 2022 року в розмірі 2 300 грн щомісяця (а. с. 9).

Довідкою про склад сім`ї від 05.12.2022, виданої квартальним комітетом № 29 олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 , разом з нею зареєстрований та проживає її чоловік - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 12).

Копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 від 29.06.2017 та копією довідки про доходи № 3104 1519 3572 0101 підтверджується, що чоловік позивача ОСОБА_5 отримує пенсію по інвалідності 2 гр. загальне захворювання та за період з 01.06.2022 по 30.11.2022 йому було нараховано 12 069 грн (а. с. 10-11).

За змістом копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а. с. 7).

Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач зазначала, що в неї є донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що не заперечувалось сторонами (а. с. 1-2).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2022 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 30 вересня 2022 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (а. с. 125-126).

З аналізу наданих сторонами доказів вбачається, що позивач є інвалідом ІІІ групи, непрацездатною, проживає з непрацездатним чоловіком, який є інвалідом 2 групи, має лише єдиний дохід - пенсію по інвалідності, яка виходячи з її стану здоров`я, не може задовольнити її життєві потреби, а тому має необхідність у матеріальній допомозі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що через наянву хворобу вона потребує довгострокового лікування та постійного медичного нагляду, а значна частина отриманої пенсії витрачається на ліки, проте, доказів на підтвердження вказаних обставин, останньою до суду надано не було.

Відповідач, який є сином позивача, є працездатним, має обов`язок щодо сплати аліментів на утримання свого малолітнього сина та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатної матері.

При цьому, ОСОБА_2 не було надано доказів того, що у нього немає можливості надавати допомогу та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір.

За таких обставин, на підставі досліджених доказів і встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, обгрутованим буде стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 13.12.2022 і довічно.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що з відповідача у примусовому порядку вже стягнуто аліменти на утримання його малолітньої дитини у розмірі частки заробітку (доходу) на користь ОСОБА_3 , яку не було залучено до участі у розгляді справи.

Під час постановлення оскаржуваного рішення суд першої інстанції не застосував правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 455/1434/17 (провадження № 61-9053св19), відповідно до якого наявність інших осіб, на користь яких відповідач сплачує аліменти, має значення під час вирішення спору про стягнення аліментів.

У разі звернення особи з позовом про стягнення аліментів за одночасної наявності судового рішення про стягнення аліментів на користь інших осіб, яке перебуває на примусовому виконанні, останні мають право брати участь у справі про стягнення аліментів на користь заявника, оскільки мають у ній юридичну зацікавленість до вирішення спору, тобто є заінтересованими особами.

Враховуючи, що на час постановлення рішення у справі, що переглядається, набрало законної сили інше рішення про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини з тієї самої особи, який є відповідачем у цій справі, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року залучено до участі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 .

Суд не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2023 року про стягнення з відповідача аліментів на користь його непрацездатного батька, оскільки станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення воно не набрало законної сили.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є надуманими та були пред`явлені з метою, щоб ОСОБА_2 мав підстави для зменшення розміру аліментів на утримання свого малолітнього сина, з огляду на те, що непрацездатна матір відповідача, яка потребує матеріальної допомоги, має право на отримання аліментів від сина, який зобов`язаний в такому випадку її утримувати.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач є інвалідом ще з 2018 року, проте, з позовом про стягнення аліментів із свого сина у примусовому порядку звернулася тільки після того, коли з відповідача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини, оскільки матір, яка потребує матеріальної допомоги, має право на утримання незалежно від того, коли вона стала непрацездатною.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що батьки ОСОБА_2 є матеріально забезпеченими людьми, мали бізнес по встановленню металопластикових вікон, мають у власності малотонажний вантажний автомобіль та два привтаних будинка, суд не бере до уваги, оскільки вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, установивши, що мати відповідача є непрацездатною особою, отримує пенсію, розмір якої не є достатнім для забезпечення належного рівня проживання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний утримувати непрацездатну матір, яка потребує матерілаьної дпомоги, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Разом з тим, неповно з`ясувавши обставини справи, зокрема, щодо стягнення з ОСОБА_2 на підставі рішення суду аліментів на утримання малолітнього сина, а також відсутності доказів потреби у постійному лікуванні та понесення у зв`язку з цим витрат, що має суттєве значення для вирішення справи, дійшов помилкового висновку в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2023 року в частині розміру аліментів підлягає зміні, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 13.12.2022 і довічно.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позову, в порядку розподілу судових витрат пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги (26,47 %), сплачений ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 394,03 грн (1 488,6*26,47%) необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Харути Вікторії Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 13.12.2022 і довічно.

Сплачений ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір в розмірі 394 (триста дев`яносто чотири) грн 03 коп компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15.11.2023.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник