АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року

м. Чернівці

справа № 727/3517/23

провадження 22-ц/822/868/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Паучек І.І.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Державної казначейської служби України Ісопеску Крістіни Іванівни, представника Чернівецької обласної прокуратури головного спеціаліста відділу представництва інтересів держави Нараєвської Антоніни Юріївни

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Чернівецька обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області, Державна казначейська служба України

апеляційна скарга ОСОБА_1 , апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 серпня 2023 року, головуючий у першій інстанції Слободян Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у квітні 2023 року звернулася до суду з позовом до Чернівецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Зазначала, що 15 березня 2017 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000097.

Вказувала, що була затримана в порядку ст. 208 КПК України 09 червня 2017 року.

10 червня 2017 року було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2017 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 07 серпня 2017 року та одночасно визначено розмір застави сумі 170 000 грн., а також покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

12 червня 2017 року звільнено з під варти уповноваженими службовими особами Чернівецької установи виконання покарань ВДПСу в Чернівецькій області у зв`язку із внесенням визначеного розміру застави.

30 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №0000097 затверджено обвинувальний акт та скеровано до Першотравневого районного суду м. Чернівці.

Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 липня 2021 року визнано невинуватою та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю в її діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 лишня 2021 року залишено без змін,

Незаконно перебувала під слідством та судом з 09 червня 2017 року по 16 листопада 2021 року, що становить 53 місяці та 7 днів.

Також ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2017 року була відсторонена від посади начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради строком на два місяці, тобто до 11 серпня 2017 року.

Після чого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року була відсторонена від посади начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради строком на два місяці, тобто до 09 жовтня 2017 року.

Крім того, ухвалами Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 жовтня 2017 року, 15 грудня 2017 року, 22 березня 2018 року, 06 червня 2018 року, розпорядженнями Чернівецького міського голови від 13 червня 2017 року №629-к, 11 серпня 2017 року №1122-к, 23 жовтня 2017 року №1439-к, 20 грудня 2017 року №1593-к, 10 квітня 2018 року №297-к, 27 червня 2018 року №820-к була відсторонена від займаної посади з 09 жовтня 2017 року по 06 серпня 2018 року.

Кількість робочих днів за час відсторонення від посади з червня 2017 року по серпень 2018 року складає 247 робочих днів.

Втрачений заробіток за час відсторонення від посади становить 285193 грн 61 коп.

За час перебування під слідством та судом зазнала незаконного втручання у своє особисте життя та власність, перенесла тяжкі емоційні хвилювання та стрес через незаконні дії органів досудового розслідування, прокуратури та суду щодо притягнення її до кримінальної відповідальності, проведення обшуку, накладення арешту на майно.

Також застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, застави, відсторонення від посади, покладення певних обов`язків тривалий час принижували авторитет, а незаконне пред`явлення обвинувачення порушило її нормальні сімейні зв`язки, престиж та репутацію як посадової особи, що спричинило тяжкі душевні страждання.

У зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за корупційний злочин розпорядженням міського голови від 16 серпня 2019 року №1273-к її було звільнено з займаної посади з зазначенням в мотивувальній частині саме цієї причини.

Інформація про кримінальне провадження відносно неї була широко розповсюджена в Інтернет виданнях та соціальних мережах.

Проведення досудового розслідування та судовий розгляд стали причиною погіршення життєвого укладу та стану психічної рівноваги, була змушена постійно перейматися за свій захист.

Крім того, незаконне перебування під слідством і судом більше чотирьох років сприяло погіршенню її відносин з колегами, друзями, сусідами та знайомими, які не нормалізувалися до сьогодні.

Вважала, що є підстави для збільшення мінімального гарантованого законом розміру морального відшкодування, завданого незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Просила стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди в сумі 285193 грн. 61 коп. та моральної шкоди в сумі 867000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 серпня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 300000 на відшкодування моральної шкоди.

В решті відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 серпня 2023 року в частині відмови у стягненні майнової шкоди в сумі 285193 грн. 61 коп. скасувати, а в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 285193 грн. 61 коп., моральної шкоди 867000 грн.

Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позову ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо ненадання ОСОБА_1 належних доказів в обґрунтування відшкодування майнової шкоди в сумі 285193 грн.61 коп.

До матеріалів справи додано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 червня 2017 року, якою відсторонено ОСОБА_1 від посади начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради до 11 серпня 2017 року, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року була відсторонена від посади начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради строком на два місяці, тобто до 09 жовтня 2017 року.

Крім того ухвалами Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 жовтня 2017 року, 15 грудня 2017 року, 22 березня 2018 року, 06 червня 2018 року, розпорядженнями Чернівецького міського голови від 13 червня 2017 року №629-к, 11 серпня 2017 року №1122-к, 23 жовтня 2017 року №1439-к, 20 грудня 2017 року №1593-к, 10 квітня 2018 року №297-к, 27 червня 2018 року №820-к була відсторонена від займаної посади з 09 жовтня 2017 року по 06 серпня 2018 року.

Відповідно до витягів із табеля обліку використання робочого часу з червня 2017 року по серпень 2018 року кількість робочих днів за час відсторонення ОСОБА_1 від посади складає 247 робочих днів.

На підставі довідки виконавчого комітету Чернівецької міської ради про заробітку плату від 15 грудня 2022 року середньоденна заробітна плата складає 1154 грн. 62 коп.46185 грн 22 коп. : 40 робочих днів), а втрачений заробіток за час відсторонення від посади становить 285193 грн 61 коп. (1154 грн 63 коп. х 247 робочих дня).

Вважає, що висновки суду першої інстанції щодо достатності розміру 300000 грн на відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції моральну шкоду визначено у розмірі меншому, ніж гарантований мінімум.

ОСОБА_1 незаконно перебувала під слідством та судом з 09 червня 2017 року (дата затримання особи в порядку ст. 208 КПК України) по 16 листопада 2021 року (дата набрання законної сили виправдовувального рішення) 53 місяці 7 днів.

Гарантований мінімальний розмір завданої ОСОБА_1 моральної шкоди становить 356663 грн 53 коп. ((53 місяці х 6700 грн = 355100 грн) + (7 днів х 6700 : 30 = 1563 грн 33 коп)).

Враховуючи обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування ОСОБА_1 протягом тривалого часу під слідством та судом (4 роки 5 місяців 7 днів), що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків, які не нормалізувались до сьогодні, приниження репутації, честі та гідності, дискредитації ОСОБА_1 у засобах масової інформації, а також отримання психічних розладів внаслідок незаконних дій, з урахуванням засад розумності та справедливості наявні підстави для збільшення суми відшкодування моральної шкоди до 867000 грн.

Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області в апеляційній скарзі зазначає, що держава Україна є належним відповідачем у справі.

Натомість, державу Україну не залучено до участі у справі.

Належним відповідачем у справі є держава Україна в особі Чернівецької обласної прокуратури.

У Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області відсутні повноваження представляти в суді державу Україна, Законом України «Про Національну поліцію» такі повноваження не делеговано органам поліції.

Тому у позові ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду слід відмовити з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, ухваливши про стягнення з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 300000 на відшкодування моральної шкоди.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Чернівецька обласна прокуратура у відзиві просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вказує, що ОСОБА_1 не надано розрахунку відшкодування компенсації втраченого заробітку в сумі 285100 грн, тому судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, аналізуючи ступінь негативного впливу на життя та свідомість ОСОБА_1 як факту безпідставного кримінального переслідування в цілому, так і факту утримання під вартою, зокрема, значні порушення життєвого укладу та моральні страждання, які понесла ОСОБА_1 через неможливість тривалого відновлення своїх прав, прийшов до обґрунтованого висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди є 300000 грн, що відповідає принципу розумності та справедливості.

Державна казначейська служба України у відзиві просить виключити з мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного рішення помилково обраний спосіб захисту в частині стягнення в особі Державної казначейської служби України.

Зазначає, що задоволення позовної вимоги про стягнення з держави України в особі Державної казначейської служби України не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду частково, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність заподіяння майнової шкоди та наявність підстав для відшкодування моральної шкоди в сумі 300000 грн.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не надано доказів та розрахунку кількості робочих днів за час відсторонення ОСОБА_1 від посади, суми втраченого заробітку.

Визначаючи розмір моральної шкоди судом першої інстанції враховано ступінь негативного впливу на життя та свідомість ОСОБА_1 безпідставного кримінального переслідування та утримання під вартою, значні порушення життєвого укладу та моральні страждання, які понесла ОСОБА_1 через неможливість тривалого відновлення своїх прав.

Водночас суд першої інстанції вважав, що визначення моральної шкоди в сумі 300000 грн відповідає принципу розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

15 березня 2017 року відносно ОСОБА_1 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000097.

ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України 09 червня 2017 року.

10 червня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2017 року застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 07 серпня 2017 року та одночасно визначено розмір застави сумі 170 000 грн., а також покладено на неї обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

12 червня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з під варти уповноваженими службовими особами Чернівецької установи виконання покарань ВДПСу в Чернівецькій області у зв`язку із внесенням визначеного розміру застави.

30 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №0000097 затверджено обвинувальний акт та скеровано до Першотравневого районного суду м. Чернівці.

Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано невинуватою та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю в її діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 лишня 2021 року залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2017 року ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради строком на два місяці, тобто до 11 серпня 2017 року.

Після чого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради строком на два місяці, тобто до 09 жовтня 2017 року.

Крім того, ухвалами Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 жовтня 2017 року, 15 грудня 2017 року, 22 березня 2018 року, 06 червня 2018 року, розпорядженнями Чернівецького міського голови від 13 червня 2017 року №629-к, 11 серпня 2017 року №1122-к, 23 жовтня 2017 року №1439-к, 20 грудня 2017 року №1593-к, 10 квітня 2018 року №297-к, 27 червня 2018 року №820-к ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади з 09 жовтня 2017 року по 06 серпня 2018 року.

До матеріалів справи приєднано витяги із табеля обліку використання робочого часу відділу охорони культурної спадщини міської ради за період з червня 2017 року по серпень 2018 року, відповідно яких 247 робочих дні.

За довідкою виконавчого комітету Чернівецької міської ради про заробітку плату від 15 грудня 2022 року №150 ОСОБА_1 нараховано заробітку плату за квітень 2021 року в сумі 23092 грн 61 коп., за травень 2021 року в сумі 23092 грн 61 коп., фактична кількість відпрацьованих робочих днів у квітні 2021 року становить 22, у травні 2021 року 18.

Відповідно до довідки Обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька обласна психічна лікарня» від 17 березня 2023 року №2047 ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в Обласному комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецька обласна психічна лікарня» з 10 липня 2017 року по 21 липня 2017 року з діагнозом розлад адаптації, тривожно-депресивна реакція, ситуаційно обумовлена з інсомнічним синдромом. Питання, чи є захворювання наслідком перенесеного стресу знаходиться в межах компетенції СПЕК.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини п`ятої статті 9, частини шостої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, частини п`ятої статті 5 Конвенції кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

На підставі статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно пункту 1 частини 1 Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина 2 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

За змістом пункту 1, 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; моральна шкода.

Частиною 1, 5, 6 статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до частини другої, третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що встановлений на час розгляду справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до пункту 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування, обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18).

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано невинуватою та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю в її діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 лишня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України залишено без змін.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проведення слідчих дій з обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застави, покладення певних обов`язків, проведення обшуку, накладення арешту на майно, відсторонення від посади ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду.

Отже, ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, яку необхідно визначати виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, тобто з дня затримання 09 червня 2017 року до постановлення ухвали Чернівецького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, тобто набрання ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 липня 2021 року законної сили, що становить 53 місяців 7 днів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня 6700 грн.

Тому, мінімальний гарантований розмір компенсації моральної шкоди становить 356663 грн 53 коп. ((53 місяці х 6700 грн = 355100 грн) + (7 днів х 6700 : 30 = 1563 грн 33 коп)).

Натомість, судом першої інстанції визначено розмір моральної шкоди в сумі 300000 грн., тобто меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом на порушення норм матеріального права.

При цьому судом першої інстанції враховано ступінь негативного впливу на життя та свідомість ОСОБА_1 безпідставного кримінального переслідування та утримання під вартою, значні порушення життєвого укладу та моральні страждання, які понесла ОСОБА_1 через неможливість тривалого відновлення своїх прав, вважав, що визначення моральної шкоди відповідає принципу розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що ураховуючи обставини справи, утримування під вартою з 9 по 12 червня 2017 року, тривалий період незаконного притягнення до кримінально відповідальності ОСОБА_1 з 09 червня 2017 року до 16 листопада 2021 року, відсторонена від посади начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради з 13 червня 2017 року, звільнення розпорядженням міського голови від 16 серпня 2019 року №1273-к у зв`язку із оголошенням підозри у вчиненні умисного корупційного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, широке розповсюдження в Інтернет виданнях та соціальних мережах інформації, які вплинули на характер і обсяг душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_1 , їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її життєвих і суспільних стосунках, ступеня зниження престижу, репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, і самої можливості такого відновлення у необхідному чи повному обсязі, знаходження ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в Обласному комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецька обласна психічна лікарня» з 10 липня 2017 року по 21 липня 2017 року з діагнозом розлад адаптації, тривожно-депресивна реакція, ситуаційно обумовлена з інсомнічним синдромом, а також з врахуванням вимог розумності і справедливості, моральну шкоду слід визначити на рівні 400 000 грн.

Заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , на які є посилання в апеляційній скарзі, про помилковість висновків суду першої інстанції щодо недоведеності майнової шкоди у зв`язку з втратою заробітку в сумі 285193 грн.61 коп.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2017 року ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради строком на два місяці, тобто до 11 серпня 2017 року.

Після чого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради строком на два місяці, тобто до 09 жовтня 2017 року.

Крім того, ухвалами Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 жовтня 2017 року, 15 грудня 2017 року, 22 березня 2018 року, 06 червня 2018 року, розпорядженнями Чернівецького міського голови від 13 червня 2017 року №629-к, 11 серпня 2017 року №1122-к, 23 жовтня 2017 року №1439-к, 20 грудня 2017 року №1593-к, 10 квітня 2018 року №297-к, 27 червня 2018 року №820-к ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади з 09 жовтня 2017 року по 06 серпня 2018 року.

До матеріалів справи приєднано витяги із табеля обліку використання робочого часу відділу охорони культурної спадщини міської ради за період з червня 2017 року по серпень 2018 року, відповідно яких 247 робочих дні.

За довідкою виконавчого комітету Чернівецької міської ради про заробітку плату від 15 грудня 2022 року №150 ОСОБА_1 нараховано заробітку плату за квітень 2021 року в сумі 23092 грн 61 коп., за травень 2021 року в сумі 23092 грн 61 коп., фактична кількість відпрацьованих робочих днів у квітні 2021 року становить 22, у травні 2021 року 18.

Отже, середньоденна заробітна плата складає 1154 грн. 62 коп. (46185 грн 22 коп. : 40 робочих днів), а втрачений заробіток за час відсторонення від посади становить 285193 грн 61 коп. (1154 грн 63 коп. х 247 робочих дня).

Не можна погодитися з доводами Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про відмову у позові ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду слід відмовити з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У постанові від 25 березня 2020 року в справі № 641/8857/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 495/6187/16, провадження № 61-8385св20.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року справа №242/4741 (провадження №14-515 цс 19) (пункт 44))».

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі.

Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Таким чином, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі № 910/23967/16 та Верховним Судом в постановах від 15 червня 2022 року у справі № 398/2910/20 та від 14 квітня 2020 року у справі №265/6121/18.

При цьому кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, а тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) (пункт 6.21) та Верховний Суд у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 296/2190/17, від 27 липня 2021 року у справі № 454/2882/19 (провадження № 61-1891св21).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 серпня 2023 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служба України про відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню, в частині стягнення з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 300 000 на відшкодування моральної шкоди зміні з підстав, передбачених, п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 серпня 2023 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служба України про відшкодування майнової шкоди скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служба України про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 серпня 2023 року в частині стягнення з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 300000 на відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 400000 грн, в рахунок відшкодування втраченого заробітку 285193 грн 61 коп.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 17 грудня 2023 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак