П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року місто Київ

справа №753/1734/21

провадження№22-ц/824/11422/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - АТ "Сенс Банк"

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк"

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 1 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Якусика О.В., -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності, припинення права власності та визнання права власності на квартиру.

Позов обґрунтовано тим, що 13 червня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», був укладений договір кредиту № 030.29-50/357-К, за умовами якого відповідач надав споживчий кредит у загальній сумі 157217 доларів США, зі сплатою 13% річних та комісій у розмірі та порядку встановлених у додатку № 1 до кредитного договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 12 червня 2033 року.

13 червня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «АльфаБанк» був укладений договір іпотеки № 030.29-50/357-к, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно- квартира АДРЕСА_1 .

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. від 13 червня 2008 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 14 серпня 2009 року, ОСОБА_2 одружилася з ОСОБА_3 та прізвище позивачки після одруження змінилося на « ОСОБА_2 ».

Як стало відомо позивачеві, 12 грудня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» м.Києва Урупа А.Ф. було здійснено реєстрацію права власності на предмет іпотеки за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», а саме на іпотечну квартиру, підставою чому стало відповідне рішення № 44656924 від 17 грудня 2018 року та запис про право власності № 29489584.

Вважає, що перехід права власності на належну позивачу квартиру відбувся незаконно (за відсутності правових підстав), що призвело до порушення її прав, а саме: реєстрація права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк» здійснена державним реєстратором без достатніх правових підстав, з порушенням норм Закону України «Про іпотеку», а саме відсутній договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк». Крім того, державним реєстратором було вчинено реєстраційні дії всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме державним реєстратором до реєстру був внесений запис про право власності на іпотечне майно, а саме на квартиру 12 грудня 2018 року 17:07:24, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44656924, державним реєстратором Урпа А.Ф. винесено 17:12:2019 року 15:12:28.

Також зазначає, що державним реєстратором були вчинені реєстраційні дії щодо спірного майна всупереч вимогам ч.3 ст,37 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності (іпотекодержателем оцінка предмету іпотеки не була проведена).

Крім того, позивач зазначає, що право власності на квартиру, було набуто ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку примусового звернення стягнення на нерухоме майно в період дії мораторію на примусове відчуження житла, а саме, державний реєстратор вчинив дії щодо реєстрації права власності на спірну квартиру, в порядку звернення стягнення в період дії заборони на вчинення таких дій - звернення стягнення на предмет іпотеки, переданого в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, наданим в іноземній валюті.

Також позивач зазначає, що здійснюючи реєстраційні дії, державний реєстратор не пересвідчився в правильності та достовірності поданих документів. Державний реєстратор всупереч п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, здійснив реєстрацій ні дії без наявності належних доказів на підтвердження направлення письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила скасувати рішення державного реєстратора КП «Світоч» Урупа А.Ф., індексний номер 44656924 від 17 грудня 2018 року, згідно з яким 12 грудня 2018 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 29489584 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; скасувати запис про право власності № 29489584 на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, за ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-банк»; припинити право власності ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-банк», на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 1 лютого 2022 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ "Альфа-Банк", третя особа: державний реєстратор Комунального підприємства "Світоч" м.Києва Урупа А.Ф. про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності, припинення права власності та визнання права власності на квартиру.

Скасовано рішення державного реєстратора КП "Світоч" Урупи А.Ф., індексний номер 44656924 від 17 грудня 2018 року, згідно з яким 12 грудня 2018 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №29489584 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Припинено право власності АТ "Альфа-банк" на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_1 ..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача АТ "Сенс Банк" (назву змінено з АТ " Альфа-Банк") - адвокат Тищенко К.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Рішення вважає незаконним, прийнятним при невірному застосуванні судом норм матеріального права та порушенні норм процесуального права. Судом при його ухваленні не з`ясовано усіх обставин, що мають істотне значення для справи та не надано їм належної оцінки.

Відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, іпотекодержателем не дотримано вимог законодавства щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме положень ст.37 Закону України «Про іпотеку» в частині визначення вартості майна, оскільки на виконання вимог вказаної статті іпотекодержателем було отримано у Суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст» 29 листопада 2018 року для задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку було проведено оцінку спірного нерухомого майна, про що складено відповідний висновок про вартість майна. АТ «Сенс-Банк» вважає, що на час вчинення спірної реєстрації Закон України «Про мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширювався на спірні правовідносини, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що у нього відсутнє будь-яке інше житлове майно окрім того, що було передано в іпотеку; позивачем не надано суду доказів того, що він на час вчинення спірної державної реєстрації фактично проживав за адресою знаходження предмету іпотеки; позивач не надав суду жодних доказів того, що він на час вчинення спірної державної реєстрації не був особою яка є суб`єктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Висновки суду про те, що позивач начебто не отримував жодних повідомлень або вимог від іпотекодержателя є голослівними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приймаючи до уваги, що право власності відповідачем набуто на підставі застереження, встановленого в іпотечному договорі, у відповідності до приписів чинного законодавства та рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно прийнято АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, апелянт вважає, що позивачем не були доведені вимоги позову та не надані належні докази на обґрунтування своїх висновків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Гладкий Р.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

В судове засідання представник відповідача АТ «Сенс Банк» не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений шляхом направлення на офіційну електронну адресу банку, отримання повідомлення підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду( т.2 а.с.43), про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Третя особа: державний реєстратор КП «Світоч» м.Києва Урпа А.Ф. в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв до суду не подав.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Гладкий Р.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 13 червня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», як кредитором та ОСОБА_2 як позичальником було укладено Договір кредиту №030.29-50/357-К, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 157 217,00 доларів США, зі сплатою 13% річних та комісій у розмірі та порядку встановлених у додатку № 1 до Кредитного договору з кінцевим терміном погашення заборгованості до 12 червня 2033 року (п.п. 1.1., 1.1.1. договору).

Згідно з пунктом 1.2. договору кредит надається на купівлю нерухомості.

13 червня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №030.29-50/357-к, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту № 030.29-50/357-К нерухоме майно, що придбане іпотекодавцем за кредитні кошти, надані іпотекодержателем відповідно до умов договору.

Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_3 .

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. від 13.06.2008 року.

Як передбачено п. 4.5. іпотечного договору, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (п. 4.5.3.)

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 14 серпня 2009 року, ОСОБА_2 одружилася з ОСОБА_3 та змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

ПАТ «Укрсоцбанк» у повідомленні від 16 липня 2018 року № 13.3-03/96-6812, вимагав від ОСОБА_5 сплатити заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 13 липня 2018 року складає 253605,44 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 13 липня 2018 року складає 6 649 534,63 грн. та повідомив про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання вимоги.

Згідно з повідомленням-розпискою поштове відправлення вручене ОСОБА_2 25 липня 2018 року. Повідомлення-розписка не містить опису вкладення.

29 листопада 2018 року суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Бізнес Ассіст» складено висновок про вартість майна, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 складає 2 053 933 грн.

12 грудня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Урупою А.ф. проведено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за Ат «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», відповідно до рішення №44656924 від 17 грудня 2018 року та внесено запис про право власності №29489584.

Як слідує з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту « ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 » у власності відповідача перебуває лише спірна квартира.

Крім того, судом установлено, що квартира АДРЕСА_4 , яка виступає як забезпечення зобов`язань позивача за споживчим кредитом, наданим йому в іноземній валюті, використовується ним як місце постійного проживання, площа квартири становить 74,8 кв.м., тобто не перевищує 140 кв.м.

Також установлено, що у період з 8 червня 2018 року по 14 серпня 2018 року ОСОБА_6 перебувала за межами території України, що підтверджується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15 січня 2019 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що на спірну квартиру не може бути звернуто стягнення піж час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому у державного реєстратора не було підстав для здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за АТ «Укрсоцбанк».

Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивачем спростовано презумпцію належного повідомлення іпотекодержателем іпотекодателя про необхідність усунення порушень основного зобов`зання, тому відповідач не набув права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення про державну реєстрацію за відповідачем права власності на нерухоме майно на підставі іпотечного договору прийнято державним реєстратором з порушенням вимог закону, а тому рішення державного реєстратора КП «Світоч» м. Києва Урупи А.Ф., індексний номер: 44656924 від 17 грудня 2018 року, згідно з яким 12 грудня 2018 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №29489584 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 підлягає скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції виходив із того, що така вимога не є належним способом захисту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Отже, за змістом ч.1 ст.33 та ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотеко держателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про іпотеку».

Умови договору іпотеки та вимоги ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270.

Відповідно до п.6.2 іпотечного договору № 030.29-50/357-К від 13 червня 2008 року, укладеного між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за вказаними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки. У разі дотримання іпотекодерджателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Недотримання вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав, внаслідок власної недбалості або ухилення від такого отримання.

В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном.

Встановивши, що іпотекодержателем не дотримані вимоги ст.35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що іпотекодержатель не набув права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, що є підставою для скасування рішення про реєстрацію права власності на квартиру.

Саме по собі повідомлення-розписка про вручення відправлення спецзв`язку, дата відправлення 24 липня 2018 року, не дозволяє встановити зміст відправлення (а.с.138).

Перебування ОСОБА_2 за межами України в період часу з 8 червня 2018 року по 14 серпня 2018 року виключає можливість отримання останньою повідомлення особисто.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач виконав вимоги Закону щодо повідомлення іпотекодателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що іпотекодержатель не набув права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що квартира, яка була позивачем ОСОБА_7 передана в іпотеку, повністю підпадає під вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Квартира була передана в забезпечення за договором про надання кредиту на власні потреби позичальника в іноземній валюті, квартира має загальну площу 74,8 кв.м. та є місцем постійного проживання позичальника. У власності позивача іншого житла немає, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту « ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ».

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій ст. 83 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Належних та допустимих доказів на спростування позиції позивача про те, що на квартиру, яку вона передала в іпотеку банку, не може бути звернуто стягнення в силу положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», стороною відповідача у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надав.

Саме по собі посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що на час спірної реєстрації права власності положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширювалися на спірні правовідносини висновків суду першої інстанції не спростовує і на їх правильність не впливає.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов підлягає задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 1 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 9 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус