08.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/2223/21
Справа №205/2223/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/2223/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2021 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 12.03.2007 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 21.02.2019 року сторонами укладено додаткову угоду до Договору SAMDN4847, відповідно до якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в цій угоді, якщо клієнт здійснить обумовлений платіж у зазначені в угоді строки. Також визначено строк повернення кредиту до 25.05.2019 року. Відповідно до п. 1.7. додаткової угоди в разі порушення клієнтом термінів по погашенню кредиту понад 31 день безперервно вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, який слідує за днем повернення кредиту, є простроченою. Відповідач свої зобов`язання за додатковою угодою не виконав.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за додатковою угодою до Договору SAMDN4847 від 21.02.2019 року, яка станом на 14 грудня 2020 року складає 297 802,24 грн., з яких: 2 499,91 грн. заборгованість за кредитом; 21 985,67 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 273 316,66 грн. заборгованість за пенею, та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2021 року позов Банку задоволено.

Ухвалою суду від 01.02.2023 року заочне рішення скасовано, призначено справу до судового розгляду по суті.

20.03.2023 року від відповідача надійшов відзив на позов, у якому заперечував проти позову. Заперечення обґрунтовані тим, що позивач посилався у позові на кредитний договір б/н від 12.03.2007 року, який до позову не надав. Відповідач зазначив, що додаткова угода SAMDN4847 від 21.02.2019 року була укладена під тиском на нього. За додатковою угодою кошти відповідачу не надавалися, а сама угода укладена для погашення заборгованості за договором SAMDN4847 від 21.02.2019 року, який на думку відповідача відсутній. Відповідач вважає, що Банк ввів його в оману, оскільки рішенням суду було стягнуто заборгованість за договором б/н від 12.03.2007 року. Також ОСОБА_1 вказав, що між сторонами судом вирішено спір з тих самих підстав та з тим самим предметом, про що свідчить рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року по справі № 205/7563/15-ц, за яким на користь позивача з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 12.02.2007 року в розмірі 21 808,52 грн., з яких 14 770,31 грн. заборгованість за кредитом, 5 110,80 грн. за процентами за користування кредитом, 412,72 грн. за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1014,69 грн. штраф (процентна складова). Відповідач вважає, що звернувшись з такою позовною заявою від 21.09.2015 року про дострокове стягнення заборгованості, яка виникла станом на 31.08.2015 року, Банк змінив строк кредитного зобов`язання, після чого не мав права нараховувати та пред`являти до стягнення відсотки за кредитним договором. Вказане рішення суду було виконано відповідачем в повному обсязі. Окрім того, зазначив, що підпис в Додатковій угоді виконаний не ним та є підробним, а також ним сплачено позивачу грошові кошти відповідно до платіжного доручення від 21.02.2019 року в сумі 11 020 грн. та від 01.03.2021 року в сумі 20 810 грн. на підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду за клопотанням ОСОБА_1 витребувано докази у позивача.

07.04.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що підписання угоди стілусом на планшеті регламентовано Постановою НБУ № 151 від 13.12.2019 року «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», відповідно до якої власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою, є цифровим власноручним підписом, що є аналогом власноручного підпису. Також у відповіді вказано, що умовами додаткової угоди визначено процентну ставку 0,01 %, комісії та штрафи тощо, тобто обумовлено всі істотні умови договору. Додатковою угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості до 25.05.2019 року. З моменту підписання додаткової угоди пройшло більше 3 років, а відповідач не звертався до Банку з претензіями/запитами щодо відсутності заборгованості, списання коштів з його рахунків, невідповідності суми боргу. Також відповідач не надав доказів на підтвердження своїх заперечень. Щодо наявності судового рішення по справі № 205/7563/15-ц представник вказав, що з моменту підписання додаткової угоди між кредитором та позичальником було укладеного новий кредитний договір, у якому клієнт повністю визнав свою заборгованість за договором та сторони погодили новий строк погашення заборгованості. При цьому, предметом даного позову є стягнення заборгованості за додатковою угодою SAMDN4847 від 21.02.2019 року. Відповідач протягом тривалого часу належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з його умовами. На підставі викладеного просить задовольнити позов.

14.09.2023 року представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Банк просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 12.03.2007 року та додаткової угоди від 21.02.2019 року в розмірі 11 855, 94 грн., з яких: 2 499,91 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7 480,87 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 875,16 грн. заборгованість за пенею.

18.10.2023 року від ОСОБА_1 надійшли пояснення, у яких зазначив, що на час звернення з даним позовом рішення суду по справі № 205/7563/15-ц перебувало на виконанні, а позивач не посянив походження заборгованості.

У судовому засіданні представник позивача Кізима О.В. позов підтримав та просив задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

У судовому засіданні встановлено, що 27.03.2007 року ОСОБА_1 підписав заяву, у якій виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку (а.с.5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 по справі № 205/7563/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 12.02.2007 року в розмірі 21 808,52 грн., яка складається з: 14 770,31 грн. заборгованість за кредитом, 5 110,80 грн. по процентам за користування кредитом, 412,72 грн. заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) 500 грн., 1 014,69 грн. штраф (процентна складова) (а.с.107-108).

Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили 14.03.2016 року, встановлено, що 12.02.2007 року між Закритим Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк») та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну катку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання виконав, кредит надав, але відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого, за ним станом на 31.08.2015 року утворилась заборгованість - 21808,52 грн. (а.с.107-108).

Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_1 вищевказані вимоги Банку у судовому засіданні визнав, тобто був обізнаний про наявність заборгованості та судового рішення від 02.03.2016 року.

Постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.02.2019 року відкрито виконавче провадження № 58345159 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 21 808,52 грн. (а.с.109).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що після ухвалення судового рішення по справі № 205/7563/15-ц у нього народилася дитина, роботи не було, тому він продовжив користуватися кредитною карткою, тобто знову отримав кредитні кошти від позивача.

21.02.2019 року відповідачем підписана додаткова угода до Договору SAMDN4847 від 21.02.2019 року (а.с. 6).

За умовами додаткової угоди сума заборгованості, що виникла в період з дати укладання Договору до дати підписання Угоди складає 337 400,57 грн. Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання Клієнтові кредиту, а саме здійснює прощення пені на 261 513,08 грн., штрафу на 2 438,47 грн. Строк повернення кредиту до 25.05.2019 року; відсоткова ставка за кредитом становить 0,01%. Клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості по Договору у розмірі не менше 11020 грн., у строк не пізніше 21.02.2019 року. Подальше погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 20 809,7 грн. до 25 числа місяця протягом 3 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 20 809,70 грн. Угода згідно ст. 212 ЦК України укладається під відкладальну обставину, а саме у разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, передбачених договором та п.1.5 Угоди, вступають в дію умови про прощення заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди та умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 Угоди. В разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 1.5.2 Угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачена п. 1.2, та умова про зміну відсоткової ставки, передбачена п. 1.4 Угоди не застосовується.

21.02.2019 року згідно з умовами додаткової угоди ОСОБА_1 сплачено 11 020 грн. на рахунок позивача (а.с.116).

Відповідно до умов додаткової угоди 11.03.2019 року ОСОБА_1 сплачено 20 810 грн. на рахунок позивача (а.с.135-136).

Однак, як вбачається з виписки по рахунку відповідача (а.с.135-136), умови додаткової угоди щодо наступних платежів у розмірі 20 809,70 грн. виконані не були, а заборгованість до 25.05.2019 року не повернута.

Отже, відповідач порушив умови додаткової угоди від 21.02.2019 року, тобто заборгованість не є погашеною.

28.01.2020 року постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавче провадження № 58345159 закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа (а.с.111).

Відповідно до розрахунку позивача станом на 31.08.2023 року, який не спростовано відповідачем, загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту складає 2 499,91 грн., залишок заборгованості за процентами становить 7 480,87 грн., сума нарахованої пені становить 1 875,16 грн., списаної 271 441,50 грн.

Отже, загальна сума заборгованості за додатковою угодою становить 11 855,94 грн.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на наявність судового рішення про стягнення з нього заборгованості на користь Банку за кредитним договором від 12.03.2007 року станом на 31.08.2015 року та вважав, що Банк звернувся з вимогою про стягнення з нього тієї ж самої суми, а сума боргу ним вже погашена у виконавчому провадженні, відкритому за рішенням суду. Разом з тим, відповідач сам у судовому засіданні підтвердив, що після ухвалення вказаного судового рішення знову отримував кредитні кошти від позивача, чим спростував свій аргумент.

Окрім того, відповідач вказав, що підпис на додатковій угоді підробний, вона підписана під тиском та впливом омани. При цьому, відповідач зазначив, що кошти на виконання додаткової угоди 21.02.2019 року сплатив він, суму в розмірі 20 810 грн. на виконання умов додаткової угоди також сплатив він.

Беручи до уваги зазначене, відсутність доказів з боку відповідача, презумпцію правомірності правочину, часткове виконання додаткової угоди ОСОБА_1 , суд не бере до уваги вищевказані доводи відповідача.

Також ОСОБА_1 подано заяву про застосування строку позовної даності.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Додатковою угодою до Договору SAMDN4847 від 21.02.2019 року визначено строк виконання зобов`язання до 25.05.2019 року. Отже, строк позовної давності почав перебіг з 26.05.2019 року, а з позовом Банк звернувся 18.03.2021 року. Таким чином, строк позовної давності для звернення з даним позовом не сплив.

Отже, враховуючи, що відповідач користувався кредитними коштами після ухвалення судового рішення, зобов`язання за додатковою угодою належним чином не виконав, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 11 855,94 грн., з яких: 2 499,91 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7 480,87 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 875,16 грн. - заборгованість з пені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи зменшення розміру позовних вимог позивачем, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн..

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 625, 627 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 80, 81, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за Договором №б/н від 12.03.2007 року та додаткової угоди від 21.02.2019 року в розмірі 11 855,94 грн., яка складається: 2 499.91 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7 480,87 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 875,16 грн. - заборгованість з пені.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», судові витрати у розмірі 2 102 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко