Провадження № 2/742/522/23
Єдиний унікальний № 742/1048/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Ільченка О.І, за участю секретаря судових засідань Голушко Н.А., представників сторін: позивача - Телень О.Ю., відповідача ОСОБА_1 - адвоката Денисенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

установив:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, а також стягнути в солідарному порядку судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.02.2021 о 13 годині 30 хвилин в м. Прилуки, Чернігівської області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford Fusion, р.н. НОМЕР_1 , по вул. 1-го Травня, 17 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на транспортний засіб СКС MOU-04MП, р.н. НОМЕР_2 (на синьому фоні), який стояв у його смузі попереду, після чого автомобіль СКС по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Magnum 440, р.н. НОМЕР_3 з причіпом Montracon SMR, р.н. НОМЕР_4 , який також стояв у даній смузі руху попереду, у наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На учасника ДТП, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , було складено протокол ДПР 18 №471397 від 23.02.2021 року про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Прилуцького міськрайонного суду від 19 березня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 30 березня 2021 року рішення суду по справі №742/838/21 набрало законної сили. У результаті неправомірних дій ОСОБА_2 щодо пошкодження службового автомобіля СКС MOU-04MII, р.н. НОМЕР_2 (на синьому фоні), була зірвана робота ГУНП щодо забезпечення належних виїздів на місце пригоди, документування та розкриття кримінальних правопорушень та забезпечення належного виконання інших службових завдань.

З метою встановлення збитку від пошкодження службового автомобіля внаслідок ДТП, було направлено лист від 11.03.2021 року №125/124/05/31/2020 до Чернігівського НДЕКЦ щодо проведення експертної оцінки вартості проведення відновлювального ремонту службового автомобіля СКС MOU-04МП, р.н. НОМЕР_2 (на синьому фоні). На звернення було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та надано висновок експертного дослідження від 29.03.2021 № ЕД-19/125-21/2211-АВ. Відповідно до висновку експертного дослідження вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля СКС MOU-04MП, р.н. НОМЕР_2 (на синьому фоні), станом на 29.03.2021 склала 204 092,43 грн.

Між ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай.» та ОСОБА_2 був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AP1229361 на автомобіль Ford Fusion р.н. НОМЕР_5 , який був дійсний на момент ДТП (23.02.2021). 29 березня 2021 року від ГУНП в Чернігівській області до страхової компанії ТВД «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» надано повідомлення про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком. 29 квітня 2021 року від ГУНП в Чернігівській області до страхової компанії ТВД «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» надано заяву про страхове відшкодування. Починаючи з 29.04.2021 ТВД «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» жодного рішення про здійснення страхового відшкодування або у його відмові відносно ГУНП в Чернігівській області не прийняв, що свідчить про відсутність будь-яких документів/листів до ГУНП та відсутності грошового переказу. 10.11.2021 ГУНП в Чернігівській області направило на адресу ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» листа за №507/124/05/31-2021 з проханням терміново здійснити відшкодування страхового випадку. Станом на дату подачі вказаного позову до суду будь-яких відповідей, листів, документів, платежів від ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» отримано не було.

Враховуючи, що у розпорядженні позивача відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AP1229361 на автомобіль Ford Fusion р.н. НОМЕР_1 , який був дійсний на момент ДТП (23.02.2021) укладений між ДВ«СК«Ю.Ес.Ай.» та ОСОБА_3 , позивач припускає, що розмір страхової суми за шкоду завдану майну становить 130 000 грн. (вказаний розмір застосовується у всіх полісах незалежно від страховика).

Позивач, керуючись постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, вважає, що саме із відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» необхідно стягувати майнову шкоду у розмірі 130 000 грн., так як вказаний розмір є межею страхового відшкодування у розумінні постанови ВП ВС.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що страхова компанія сплачує потерпілій особі суму страхового відшкодування заподіяної шкоди у разі належного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Матеріали справи свідчать, що ГУНП в Чернігівській області вчинило всі передбачені Законом дії для отримання страхового відшкодування, тому ГУНП в Чернігівській області має право стягнути з ТВД «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» майнову шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди для проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу ГУНП в Чернігівській області СКС MOU-04MII, р.н. НОМЕР_2 (на синьому фоні) у сумі 130 000 грн., із ОСОБА_2 - 74 093,43 (204 093,43 - 130 000) та судовий збір за подачу позовної заяви солідарно з відповідачів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 02 березня 2023 року дану справу передано на розгляд судді Ільченку О.І.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке було відкладено до 10 травня 2023 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2023 року відкладено підготовче засідання по розгляду цивільної справи до 13 липня 2023 року. Зобов`язано Прилуцьку міську державну нотаріальну контору надати в судове засідання інформаційну довідку із Спадкового реєстру після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та інформацію про його наявних спадкоємців.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 липня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача на належного. Замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відкладено підготовче засідання до 26 вересня 2023 року.

26 вересня 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні за позовом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди на 15 листопада 2023 року.

Представник позивача Телень О.Ю. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить такий задовольнити та не заперечує проти висновку судової - автотоварознавчої експертизи.

Представник відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» в судове засідання не з`явився через невручення рекомендованого поштового відправлення, яке було повернуто до суду Укрпоштою з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.10 ст.128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Місце ж знаходження відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно з відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.05.2023 за №67529 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , куди і були направлені судові повістки.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Денисенко С.В.у судовому засіданні позовні вимоги визнав лише в частині відшкодування розміру франшизи - 2600,00 грн, мотивуючи це доводами, викладеними у відзиві. Так, відповідач не заперечує, що ДТП мала місце, однак позовні вимоги позивача вважає завищеними та не підтвердженими належними доказами, тому заперечує проти їх задоволення в такому розмірі. Відповідальність водія ОСОБА_2 у даному випадку була застрахована за полісом, а тому завдана його діями шкода в межах 130 000 грн. має відшкодовуватись страховиком ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», за вирахуванням розміру франшизи. На підтвердження розміру шкоди позивачем надано висновок експертного дослідження, проведеного Чернігівським НДЕКЦ МВС України, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля може становити 204 092,43 грн.Із вказаним висновком відповідач не згодний, вважає його не обґрунтованим та необ`єктивним, оскільки даний висновок не являється висновком експерта, а є висновком експертного дослідження, застосування якого має певні обмеження (у даному випадку він носить лише інформативний характер з питань, що становлять інтерес для конкретної юридичної особи). Дане дослідження проведене не в порядку ст.102 ЦПК України, та не відповідає визначеним даною нормою вимогам, а тому він не являється джерелом доказів, зокрема таким, як висновок експерта. До того ж, вказаним висновком експертного дослідження визначена вартість відновлювального ремонту, у той час як відшкодуванню підлягає лише завдана майнова шкода. При цьому у позові позивач просить стягнути саме завдану майнову шкоду, яка у цьому дослідженні не визначалась. Наданим позивачем висновком не визначено розмір матеріального збитку та не враховано фізичний знос автомобіля. Також у висновку відсутній розділ щодо визначення ринкової вартості КТ3, а тому висновок є неповним.

Крім того, позивач звернувся за проведенням оцінки з порушенням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме ще до направлення страховику повідомлення про ДТП, а не після закінчення 10 робочих днів як того вимагає вказаний Закон. Такі невідповідності у висновку можуть бути пояснені тим, що і позивач і експерт є пов`язаними особами, оскільки входять до структури одного відомства - МВС України, а тому експерт, який не попереджався про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, упереджено підійшов до надання ним висновку експертного дослідження.

Також зазначає, що з аналогічним позовом позивач уже звертався до цих же відповідачів у 2022 році (справа №742/454/22, провадження №2/742/536/22), однак ухвалою суду від 03.11.2022 він був залишений без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача. У рамках справи №742/454/22 за клопотанням відповідача ОСОБА_2 судом була призначена автотоварознавча експертиза, якою був визначений розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «СКС MOU-04МП», в сумі 121 585,03 грн. (копія витягу з висновку додається). Згідно з полісом №АР/1229361, який був чинний на момент ДТП, ОСОБА_2 застрахував свою відповідальність у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». Полісом передбачена страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 130 000 грн. Оскільки розмір завданої майнової шкоди не перевищує розмір страхової суми, визначеної страховим полісом, то у даному випадку відсутні підстави для застосування ст.1194 ЦК України, тобто необхідності відшкодування страхувальником різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. За таких обставин позовні вимоги, заявлені до відповідача ОСОБА_1 з посиланням на ст.1194 ЦК України в розмірі 74 093,43 грн. - необґрунтовані та недоведені.

Зазначає, що на відповідача ОСОБА_1 може бути покладений обов`язок лише по відшкодуванню суми франшизи, визначеної умовами полісу. Заперечення щодо необхідності відшкодування позивачу розміру франшизи зі сторони відповідача ОСОБА_1 відсутні.

Усі ці обставини були встановлені під час розгляду справи №742/454/22 та були відомі позивачу на момент повторного звернення до суду з позовом. Питання щодо отримання відшкодування розміру франшизи позивач міг узгодити вживши заходи досудового врегулювання спору (наприклад, шляхом надсилання відповідачу ОСОБА_1 повідомлення, вимоги, претензії тощо), однак позивач таким правом не скористався, а одразу пред`явив необґрунтовані вимоги на суму 74 093,43 грн. Внаслідок таких дій позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1 з необґрунтованими позовними вимогами, що змушує відповідача нести витрати на правничу допомогу. Такі дії позивача свідчать про зловживання процесуальними правами, а судовий спір, відкритий за його ініціативою, виник внаслідок неправильних дій позивача, зокрема необґрунтованого невжиття заходів досудового врегулювання спору з відповідачем ОСОБА_1 та пред`явлення явно завищених вимог без урахування обставин, що були встановлені у справі №742/454/22. Крім того, відповідно до положень ч.8 ст. 141 ЦПК України просить стягнути з позивача судові витрати по даній справі, які складаються із витрат на правничу допомогу адвоката.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як зазначено у ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, рішенням Конституційного Суду від 09 липня 2002 року за №15-рп/2002, визначено, що кожна особа має вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, а тому така можливість не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом установлено, що відповідно до копії Поліса №АР/1229361 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_5 у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». Згідно якого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» взяло на себе зобов`язання компенсувати ліміт за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 грн. та за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн. у випадку дорожньо-транспортної пригоди. Франшиза по договору складає 2 600 грн. Строк дії полісу з 20 жовтня 2020 року до 19 жовтня 2021 року, включно.

Матеріалами справи підтверджено, що 23 лютого 2021 року близько 13 год. 30 хв. в м. Прилуки Чернігівської області по вул. 1-го Травня, буд.17, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_5 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції та скоїв наїзд на транспортний засіб CKC MOU-04МП, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який стояв у його смузі попереду, після чого даний автомобіль здвинуло з місця та здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Magnum 440, д.н.з. НОМЕР_6 з причіпом Montracon SMR, д.н.з. НОМЕР_7 , що також стояв у даній смузі руху попереду, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно копії постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 березня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 30.03.2021 (а.с.13, зворот).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..

При цьому, суд бере до уваги, що у адміністративній справі з`ясовуються обставини скоєння ДТП та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не має права перевіряти обставини ДТП і робити висновки про відповідальність осіб причетних до цієї ДТП.

Тому, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

За таких обставин, суд вважає, що не підлягає доказуванню той факт, що 23 лютого 2021 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_5 .

Згідно копії Актового запису про смерть №755 від 23 вересня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями, які прийняли спадщину згідно поданих заяв, є його дружина - ОСОБА_1 та малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Колодуб С.М. від 14 липня 2023 року за №285/01-16.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , власником автомобіля марки СКС MOU-04MП, р.н. НОМЕР_2 , 2017 року випуску є ГУНП в Чернігівській області (а.с.14).

Відповідно до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 29.03.2021 вбачається, що представник позивача ГУНП в Чернігівській області повідомив страхову компанію ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» 23 лютого 2021 року (а.с.10, зворот).

29 квітня 2021 року представник позивача ГУНП в Чернігівській області подав до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» заяву про страхове відшкодування (а.с.11).

Відповідно до копії висновку експертного дослідження Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №ЕД-19/125-21/2211-АВ від 29 березня 2021 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ «СКС MOU-04MП, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на момент проведення дослідження, може становити 204 092,43 грн. (а.с.19-34).

Згідно копії ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.11.2022 у цивільній справі №742/454/22, позовну заяву Головного управління Національної поліції в Чернігівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди - залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.11.2022 у справі за позовом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди визнано неподаною та повернуто.

В рамках даного цивільного провадження було проведено судову автотоварознавчу експертизу. Відповідно до копії Висновку експерта №36/22 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 08 липня 2022 року, розмір (вартість) матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «СКС MOU-04MП, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 станом на день ДТП 23.02.2021 становить 121 585,03 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу спричиненої матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Необхідною підставою для покладення на особу відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірних дій відповідача, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, й довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року за №1961-IV.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону №1961-IV).

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.9.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.п.22.1, 22.2 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Як передбачено ст.1194 ЦК у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст. 14 ЦК).

Відповідно до ст. 511 ЦК зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно ч.ч.1,4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808 цс15.

З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоду. Така особа, відповідно до ст.1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вирішуючи питання про надання переваги одному доказу перед іншим, суд звертає увагу, що висновок судової експертизи, з огляду на те, що експерти попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, має перевагу порівняно з наданим позивачем висновком експертного дослідження.

Тому, суд не приймає до уваги, наданий позивачем висновок експертного дослідження №ЕД-19/125-21/2211-АВ від 29.03.2021, оскільки він не являється висновком експерта та має певні обмеження (у даному випадку він носить лише інформативний характер з питань, що становить інтерес для конкретної юридичної особи). Дане дослідження проведене не в порядку ст.102 ЦПК України та не відповідає визначеним даною нормою вимогам, а тому він не являється джерелом доказів, зокрема таким як висновок експерта).

Також вказаним висновком експертного дослідження визначена вартість відновлювального ремонту, у той час як відшкодуванню підлягає лише завдана майнова шкода. При цьому у позові позивач просить стягнути саме завдану майнову шкоду, яка у цьому дослідженні не визначалась. Наданим позивачем висновком не визначено розмір матеріального збитку та не враховано фізичний знос автомобіля тому, суд приймає до уваги висновок експерта №36/22 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 08 липня 2022 року, яким було визначено саме розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «СКС MOU-04MП, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який станом на день ДТП 23.02.2021 становить 121 585,03 грн.

Враховуючи, що в основу судового рішення судом покладається висновок експерта №36/22 від 08.07.2022, проведеного судовим експертом Даценком Г.Д., то з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода у розмірі 121 585,03 грн.

Відтак, вимоги позивача до відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» підлягають частковому задоволенню. Крім того, розмір завданої майнової шкоди не перевищує розмір страхової суми, а тому позовні вимоги, заявлені до відповідача ОСОБА_1 з посиланням на ст.1194 ЦК України в розмірі 74 093,43 грн. є необґрунтовані та недоведені.

Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Як вбачається з полісу №АР/1229361 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.10.2020, виданого ТДВ Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», дійсного на дату ДТП, франшизу за полісом встановлено у розмірі 2 600 грн. Страхувальником за полісом є ОСОБА_2 .

З наявних матеріалів справи судом установлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після його смерті прийняли згідно поданих заяв: дружина - ОСОБА_1 та малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За приписами ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Відповідно до ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 08 квітня 2015 року у справі №6-33цс15, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою пре погашення заборгованості спадкодавця.

Положеннями ч.1, ч.4 ст.1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке буде одержане ними у спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням положень ч.1 ст.1166 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди покладений саме на спадкоємця ОСОБА_1 , яка в тому числі є законним представником малолітнього сина ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню франшиза в розмірі 2600,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем було понесено судові витрати у розмірі 2 684,00 грн. зі сплати судового збору, тому суд доходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат із відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» були задоволені частково, а саме на суму 121 585 грн. 03 коп., тобто на 93,53%, то судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача в розмірі 2 510 грн. 35 коп.

Враховуючи те, що позовні вимоги до ОСОБА_1 були задоволені частково, а саме на суму 2600,00 грн, тобто на 3,51%, то судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача в розмірі 94 грн. 21 коп.

При цьому, суд враховує, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт перший частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

За матеріалами справи встановлено, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просить стягнути з позивача ГУНП в Чернігівській області на її користь судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу адвоката. При цьому у відзиві ОСОБА_1 визначила попередній розрахунок суми судових витрат, зокрема витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

До відзиву додано копію Договору №04/09/23 про надання правничої допомоги від 04.09.2023, протокол погодження вартості послуг від 04.09.2023 та акт виконаних робіт від 11.09.2023 до Договору про надання правничої допомоги №04/09/23 від 04.09.2023.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи викладене, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, присутність адвоката Денисенка С.В. на судових засіданнях (по 2000,00 грн. за кожне відповідно до протоколу погодження вартості послуг), суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвокату в розмірі 7000,00 грн. підлягають задоволенню у повному розмірі.

Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №641/8857/17 (провадження № 14-514цс19) вказано, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Керуючись ст.ст.12,81,258-259,263-265,273,354 ЦПК України, ст.ст.509, 999, 1187, 1194 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (, місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, пр-т. Перемоги, буд.7) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (, місцезнаходження: 04210, м. Київ, проспект Володимира Івасюка (Героїв Сталінграда), буд.4, корп. 6А) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування майнової шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь Головного управління Національної поліції в Чернігівській області майнову шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 121 585 (сто двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Чернігівській області розмір франшизи в сумі 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь Головного управління Національної поліції в Чернігівській області судовий збір в розмірі 2 510 (дві тисячі п`ятсот десять) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Чернігівській області судовий збір в розмірі 94 (дев`яносто чотири) грн. 21 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО