06.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/8869/23
Провадження № 2/205/2988/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 травня 2021 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного проживання у сторін народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею. З березня 2023 року шлюбні відносини між ними фактично припинились, спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу майна не має. На підставі викладеного позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений між сторонами та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі у виді судового збору в розмірі 1 073,60 грн. та у виді витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 5 000 грн.

29 серпня 2023 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято до провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача ОСОБА_4 сформував у системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, але відповідач заперечень проти позову суду не надав, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення.

06 листопада 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи.

За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подавав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 08 травня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис № 388 (а. с. 9).

Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , повторно виданим Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 10 серпня 2021 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 409 (а. с. 11).

З урахуванням вказаних позивачем обставин, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження шлюбу між сторонами буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має.

Таким чином, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач не виявила бажання після розірвання шлюбу змінювати прізвище, а тому суд залишає позивачу прізвище « ОСОБА_6 ».

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, на цей час разом не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

На підтвердження факту надання адвокатом Левикіним В.Є. позивачу правничої допомоги суду надано договір про надання правової допомоги № 28/08 від 28 серпня 2023 року, укладений між адвокатом Левикіним В.Є. та Юрченко В.С. (а. с. 12).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_1 у зазначеній справі на підставі договору про надання правової допомоги № 28/08 від 28 серпня 2023 року надавав адвокат Левикін В.Є. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 5630 від 18 серпня 2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії АЕ № 1224633 від 28 серпня 2023 року (а. с. 21, 22).

Відповідно до розділу 3 пунктів 3.1., 3.2, 3.5. положень вищезазначеного договору гонорар адвоката за договором становить 5 000 грн, що є фіксованою сумою та не залежить від часу, витраченого адвокатом на виконання робіт. Оплата здійснюється наступним чином: 5 000 грн. в день підписання договору. Гонорар адвоката є фіксованим, який вже сформований з витрат, який адвокат несе у зв`язку із забезпеченням якісного надання послуг, юридичного стажу (досвіду) особи, яка надає правову допомогу та часу, витраченого на її здійснення (а. с. 12).

Також судом встановлено, що відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 28/08 від 28 серпня 2023 року адвокатом були виконані зазначені в акті роботи за договором на суму 5 000 грн., що є фіксованою сумою та не залежить від кількості часу, витраченого адвокатом на виконання робіт, а клієнтом прийнято виконані роботи та претензій до їх виконання вона не має (а. с. 13).

Крім того, до матеріалів справи долучено копію квитанції до прибуткового касового ордера № 28/08 від 28 серпня 2023 року на суму 5 000 грн. прийняту адвокатом Левикіним В.Є. від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 28/08 від 28 серпня 2023 року.

Верховний Суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 зазначено, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.

Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначила про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, об`єм доказової бази та додатків до позовної заяви, беручи до уваги, що позов задоволено повністю, і керуючись принципами справедливості та розумності, а також враховуючи, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом і не звернувся із заявою про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1 073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 110, 111, 112, 113, 115, 153, 157 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 травня 2021 року у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідний актовий запис № 388, - розірвати.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу надалі залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1 073,60 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко