Провадження № 2-з/761/798/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Коломійця А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Ольховської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_4 - адвокатки Власюк К.П. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду.

На адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява представника ОСОБА_4 - адвокатки Власюк К.П. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

У своїй заяві представник просила суд:

- забезпечити позов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи; Служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації. Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання судовим рішенням законної сили; щомісяця у вихідні; кожної першої, третьої, п`ятої суботи та неділі з 10;00 суботи до 20;00 неділі.

- зобов`язати батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передавати малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матері - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері за адресою; АДРЕСА_1 .

Свою заяву представник обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 заявлено позов до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації. Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо часті у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Виходячи зі змісту позовних вимог, Позивач вважає за необхідне зобов`язати Відповідача передавати малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_4 згідно запропонованого графіку, до винесення судового рішення.

Вказує, що мати три роки та два місяця не має реального доступу до дитини і з наведеного та описаного в позовній заяві вбачається реальна загроза не виконання рішення суду зі сторони Відповідача після винесення рішення суду по справі.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Проте, відповідно до положень ч. 3 ст. 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином розгляд заяви було вирішено проводити з викликом сторін.

Представник позивача у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач зі своїм представником подали до суду заперечення на заяву про забезпечення позову, одночасно з цим, у разі задоволення заяви просили застосувати заходи зустрічного забезпечення позову, а саме заборонити перетин державного кордону ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , УНЗР НОМЕР_1 без згоди та/або супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник третьої особи у судовому засіданні щодо задоволення заяви не заперечувала.

Інші особи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Суд приймає до уваги, що предметом даного позову є усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, тому вид його забезпечення шляхом зобов`язання відповідача надати можливість безперешкодного спілкування та побачення матері з дитиною протягом певного проміжку часу, не вирішує спір по суті, а лише спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю.

Крім того, враховуючи специфіку сімейних відносин, тривалий розгляд даної категорії справ судом, а також напружені відносини, які склались між сторонами, що може негативно вплинути на психологічне здоров`я дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом визначення часу та місця для побачень дитини з матір`ю

В постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року, справа № 127/31828/19 зазначено, що зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю. Верховний суд у вказаній справі дійшов висновку, що зустрічі матері з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

Щодо вимоги про зобов`язати батька передавати малолітню дитину матері за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , суд зауважує наступне.

Як було встановлено в судовому засіданні, та не спростовувалося самими сторонами, ОСОБА_5 наразі проживає у м. Тячеві Закарпатської області.

Вказана обставина, унеможливлює на момент розгляду справи зобов`язати батька передавати малолітню дитину матері за місцем проживання матері у місті Києві.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що у вказаній частині вимог заяви слід відмовити.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суддя доходить висновку про часткове задоволення заяви

Щодо вимог відповідача про застосування зустрічного забезпечення, суд зауважує наступне.

Відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

В своїх запереченнях, представник ОСОБА_6 вказує, що на період дії воєнного стану можливим є виїзд за межі України дітей у супроводі одного з батьків без нотаріально завіреної згоди другого з батьків (абз. 13 п.2-3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57).

З огляду на зазначене, у випадку вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення графіку зустрічей Позивачки з дитиною, Відповідає вважає, що існує ризик вивезення дитини за кордон.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку що клопотання ОСОБА_2 про застосування заходів зустрічного забезпечення підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150, 154, 157, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_4 - адвокатки Власюк К.П. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання судовим рішенням законної сили, а саме у м. Тячіві, Закарпатської області, щомісячно у вихідні дні:

- з 10 год 00 хв кожної першої суботи до 20 год 00 хв кожної першої неділі;

- з 10 год 00 хв кожної третьої суботи до 20 год 00 хв кожної третьої неділі;

- з 10 год 00 хв кожної п`ятої суботи до 20 год 00 хв кожної п`ятої неділі.

Перші три зустрічі дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забезпечити в присутності батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та за участі психолога, присутність якого має бути забезпечена батьками (або одного із них). Присутність психолога має бути забезпечена з 10 год 00 хв по 17 год 00 хв.

Заборонити перетин державного кордону ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , УНЗР НОМЕР_1 без згоди та/або супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті вимог заяви - відмовити.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Реквізити учасників:

ОСОБА_4 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

ОСОБА_2 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3

Служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації, адреса місцезнаходження - Закарпатська обл, Тячівський р-н., м. Тячів, вул. Незалежності, буд. 30, ,

Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, адреса місцезнаходження - м. Київ, Харківське шосе, буд. 4-А, ,

Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, адреса місцезнаходження - м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, буд. 26/4.

Повний текст ухвали виготовлений 20 листопада 2023 року.

Суддя: