Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3279/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О.
Категорія 8 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №278/3279/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельних ділянок у натурі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_3 ,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Татуйка Є.О. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 через представника адвоката Янчука М.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 . Просили поділити в натурі житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити йому ( ОСОБА_1 ) в особисту власність частину будинку у вигляді квартири АДРЕСА_2 , що складається із приміщень: коридору 2-1 (площею 10,60 м2), ванни 2-2 (площею 4,60 м2), туалету 2-3 (пл.1,90 м2), топкової 2-4 (пл.3,0 м2), кімнати 2-5 (пл.12,30 м2), кімнати 2-6 (пл.17,30 м2), кімнати 2-7 (пл.15,50 м2), житлової кімнати 2-8 (колишня 1-6) (пл.22,10 м2), а також гараж літ.«Г». Виділити ОСОБА_4 у особисту власність частину будинку у вигляді квартири АДРЕСА_3 (пл.8,40 м2), житлової кімнати 1-5 (пл.8,80 м2), а також літню кухню літ. «В». Припинити право спільної часткової власності його ( ОСОБА_1 ) та відповідача ( ОСОБА_4 )) на житловий будинок. Поділити земельні ділянки, припинивши між сторонами право спільної часткової власності: площею 0,25 га, кадастровий номер :02:002:0019, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку (частки у праві власності: ОСОБА_1 1179/2500 ідеальних частин, ОСОБА_4 1321/2500 ідеальних частин); площею 0,2379 га, кадастровий номер :02:002:0020, цільове призначення - для індивідуального садівництва (частки у праві власності: ОСОБА_1 1179/2500 ідеальних частин, ОСОБА_4 1321/2500 ідеальних частин), із врахуванням поділу будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками на праві спільної часткової власності житлового будинку та двох земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з договором дарування житлового будинку від 28 вересня 2011 року відповідачу в користування перешли кухня, коридор, санвузол, прихожа, житлова кімната 1-5 площею 8,80 кв.м та літня кухня, а йому (позивачу) в користування перейшла житлова кімната 1-6 площею 22,10 кв.м. У грудні 2012 року він ( ОСОБА_1 ) розпочав реконструкцію частини житлового будинку (до житлової кімнати 1-6) за рахунок прибудови та будівництва гаражу з допоміжними приміщеннями. Ним (позивачем) добудовані приміщення: коридору 2-1 (площею 10,60 м2), ванної кімнати 2-2 (площею 4,60 м2), туалету 2-3 (пл.1,90 м2), топкової 2-4 (пл.3,0 м2), житлової кімнати 2-5 (пл.12,30 м2), житлово кімнати 2-6 (пл.17,30 м2), житлової кімнати 2-7 (пл.15,50 м2) та гаражу літ.«Г». При цьому були отримані всі дозвільні документи. У 2016 році будівництво було закінчено (введено будинок до експлуатації) та зареєстровано право власності на нові приміщення (без зміни розміру ідеальних часток). Між сторонами фактично відбувся поділ будинку і земельних ділянок в натурі та кожний із них користується своїми частками будинку та земельних ділянок, але він (позивач) вважає за необхідне вирішити питання щодо поділу майна в натурі у правовому полі для того, щоб кожен із них ніс відповідальність та матеріальні затрати саме за свою частку. На думку позивача, конструктивні елементи житлового будинку збудовані у такий спосіб, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом, оскільки має місце технічна можливість переобладнання житлового будинку в ізольовані квартири, що має бути з`ясовано шляхом призначення будівельно-технічної експертизи, оскільки такі обставини потребують спеціальних знань у цій галузі. Отже, житловий будинок необхідно поділити у такий спосіб, щоб сторонам були виділені у власність відокремлені частини житлового будинку. Незважаючи на те, що фактичний поділ між співвласниками відбувся, відповідач відмовляється вирішити це питання у добровільному порядку.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що незважаючи на те, що фактичний поділ нерухомого майна між співвласниками відбувся, але відповідач відмовляється вирішити це питання в добровільному порядку, а тому існує потреба у зверненні з цим позовом до суду. Крім того, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи призвів до ухвалення судом необґрунтованого рішення, оскільки сторона позивача мала намір у підготовчому судовому засіданні заявити клопотання про проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Янчука О.О. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, чим обмежив сторону позивача у реалізації її процесуального права на подання доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Чертков В.О. просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Посилається на те, що між сторонами відсутній будь-який спір стосовно виділу в натурі часток позивача та відповідача в спірних об`єктах нерухомості, оскільки відповідач не звертався із такими вимогами до ОСОБА_2 у позасудовому порядку. Вважає, що між сторонами спір, який би підлягав вирішенню судом в рамках цивільного судочинства, відсутній. Разом із тим, згідно з клопотанням експерта від 19 вересня 2023 року виявлена невідповідність фактичного розташування досліджуваної земельної ділянки даним земельного кадастру та накладення суміжних земельних ділянок, що унеможливлює проведення експертизи. Аналогічна ситуація й щодо житлового будинку, оскільки позивач при здійсненні його реконструкції допустив порушення, які унеможливлюють його поділ.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Чертков В.О. просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. На розгляді справи наполягає.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Відповідно до частини п`ятої ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. За положеннями частини четвертої ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються, зокрема, ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Повноваження адвоката Янчука М.О. як представника позивача ОСОБА_1 на суд апеляційної інстанції підтверджуються копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1019554 від 22 грудня 2021 року (а.с.127). Про дату, час та місце розгляду справи представник позивача адвокат Янчук М.О. повідомлений належним чином судової повісткою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.243). Клопотань про відкладення розгляду справи від сторони позивача до суду апеляційної інстанції не надходило. За таких обставин, відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що за умовами нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку від 28 вересня 2011 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 25/100 ід.ч., а ОСОБА_6 75/100 ід.ч. житлового будинку АДРЕСА_4 (а.с.12-15).

За нотаріально посвідченим договором дарування земельної ділянки від 28 вересня 2011 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 1179/2500 ід.ч., а ОСОБА_6 1321/2500 ід.ч. земельної ділянки площею 2 500 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 із кадастровим номером :02:002:0019 із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.16-19).

28 січня 2012 року відповідач ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_7 , внаслідок чого її прізвище змінилося на « ОСОБА_8 » (а.с.11).

На підставі рішень виконкому Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 14 грудня 2012 року №№175,176 вищевказаним об`єктам нерухомого майна присвоєно адресу: АДРЕСА_5 (а.с.35-36).

19 грудня 2012 року від позивача ОСОБА_1 до інспекції ДАБК у Житомирській області надійшло повідомлення про початок виконання будівельних робіт, відповідно до якого ОСОБА_1 розпочав реконструкцію частини житлового будинку за рахунок прибудови та будівництва гаража з допоміжними приміщеннями за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.45-46).

28 вересня 2016 року на замовлення позивача ОСОБА_1 виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_6 (а.с.51-98).

На підставі договору дарування земельної ділянки від 28 вересня 2011 року згідно з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за сторонами 04 жовтня 2016 року зареєстровано право спільної часткової власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :02:002:0019 загальною площею 0,25 га (а.с.20-21). Так, за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1179/2500 ід.ч., а за відповідачем ОСОБА_2 - на 1321/2500 ід.ч.

На підставі іншого договору дарування земельної ділянки від 27 вересня 2011 року згідно з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за сторонами 04 жовтня 2016 року зареєстровано право спільної часткової власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва з кадастровим номером :02:002:0020 загальною площею 0,2379 га (а.с.23-24). Так, за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1200/2379 ід.ч., а за відповідачем ОСОБА_2 - на 1179/2379 ід.ч. (а.с.23-24).

На підставі договору дарування житлового будинку від 28 вересня 2011 року згідно з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за сторонами 17 жовтня 2016 року зареєстровано право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_7 (а.с.25-26). Так, за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 25/100 ід.ч., а за відповідачем ОСОБА_2 - на 75/100 ід.ч.

Того ж дня сторони зареєстрували за собою право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_8 (а.с.27-29).

ОСОБА_1 20 жовтня 2016 року до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта стосовного реконструкції частини житлового будинку за рахунок прибудови та будівництва гаража з допоміжними приміщеннями за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.47-49).

ОСОБА_2 31 жовтня 2016 року надала заяву про те, що не заперечує щодо проведення державної реєстрації права власності на ім`я ОСОБА_1 без зміни розміру існуючих часток у праві власності, справжність підпису на якій засвідчена у нотаріальному порядку (а.с.50).

Разом із тим, розпорядженням заступника голови Житомирської районної державної адміністрації від 23 серпня 2017 року №505 вирішено викупити земельні ділянки для суспільних потреб (розширення смуги відводу автомобільної дороги Київ-Чоп на ділянці км 129,6 км 151,73, Житомирська область), у тому числі на території Кам`янської сільської ради Житомирського району. Так, об`єкт викупу - частина земельної ділянки площею 0,0062 га у земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0020. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 вересня 2017 року зареєстроване право спільної сумісної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2317 га з кадастровим номером :02:002:0319, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Кам`янка (а.с.39). Підстава виникнення права власності - витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 вересня 2017 року №НВ-017, орган, який зареєстрував земельну ділянку міськрайонне управління у Житомирській області та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (а.с.37-42).

Із наведеного убачається, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_4 та вищевказаних земельних ділянок.

За правилами ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до приписів ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Положення частини четвертої та п`ятої ст.357 ЦК України передбачають, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року в справі №712/1852/19 визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Разом із тим, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша ст.368 ЦК України).

За положеннями частин першої, другої та третьої ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Частиною першою та шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування ґрунтуватися на припущеннях не може.

За частинами першою та другою ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Стаття 83 ЦПК України унормовує, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини перша, друга та четверта ст.83 ЦПК України).

Посилання в апеляційній скарзі на розгляд судом першої інстанції справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами, хоча у позовній заяві зазначалося про те, що у підготовчому судовому засідання буде заявлено клопотання про призначення судових будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи для визначення можливих варіантів поділу спірного житлового будинку і земельних ділянок в натурі та після відкриття провадження у справі представником позивача було завлено письмове клопотання про проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження (за участі сторін) не можна вважати порушеннями норм процесуального права у розмінні п.7 частини третьої ст.376 ЦПК України, яке є обов`язково підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Так, відповідно до пункту 2 частини другої ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Пунктом першим частини четвертої ст.19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини шостої ст.19 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент розгляду справи судом першої інстанції) для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст.274 ЦПК України.

Вичерпний перелік справ, які повинні бути розглянутими за правилами загального позовного провадження визначено частиною четвертою ст.274 ЦПК України. До таких справ відносяться, зокрема, справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270 грн. Згідно з положеннями п.9 частини першої ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Так, із наданого позивачем висновку до звіту про ймовірну ринкову вартість житлового будинку вбачається, що вартість будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01 жовтня 2021 року складає 51 000 грн (а.с.99). Відповідно до висновків до звіту про ймовірну ринкову вартості земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0019 складає 29 000 грн, а ймовірна ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0020 складає 11 000 грн. Отже, ціна позову становить 91 000 грн, що є меншим, аніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*100 = 227 000 грн). Отже, в ухвалі про відкриття провадження у справі суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження (227 000 грн > 91 000 грн), оскільки винятків, передбачених частиною четвертою ст.274 ЦПК України, не встановив.

Окрім того, суд першої інстанції розглянув клопотання представника позивача та ухвалою від 14 грудня 2021 року залишив без задоволення клопотання про перехід розгляду справи зі спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, пославшись на те, що справа є малозначною, не повідомлено обставин, які б унеможливлювали розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, посилання на необхідність поставити запитання відповідачу та потреба у проведенні експертиз не є безумовними підставами для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та сторона позивача не була обмежена у праві провести експертизи на її замовлення в порядку ст.106 ЦПК України, а експерт, який складає висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Також, навіть враховуючи особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до ЦПК України обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, сторона позивача мала можливість упродовж тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі та до першого судового засідання спрямувати до суду першої інстанції письмове клопотання про призначення відповідних судових експертиз.

Більш того, представником позивача адвокатом Янчуком М.О. під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз (а.с.199-202), яке ухвалою Житомирського апеляційного суду від 19 липня 2023 року задоволено частково, а у справі, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, необхідність спеціальних знань, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі потрібність у справі призначити експертизи з метою визначення можливих варіантів поділу об`єктів нерухомого майна (житлового будинку та земельних ділянок), призначені будівельно-технічна та земельно-технічна експертизи, проведення яких було доручено судовому експерту Свістунову І.С., якого попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384,385 ЦПК України (а.с.204-205).

За наслідками виконання ухвали апеляційного суду про призначення у справі відповідних судових експертиз до суду надійшло клопотання експерта Свістунова І.С. від 19 вересня 2023 року №1620/649 про уточнення питань, винесених на вирішення експертизи та надання матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою (а.с.226-229).

У зв`язку з надходженням вищевказаного клопотання судового експерта апеляційне провадження у справі 23 вересня 2023 року було поновлено, а справа призначена до розгляду на 29 листопада 2023 року (а.с.230).

Копія клопотання судового експерта та судові повістки з викликом на 29 листопада 2023 року направлені позивачу ОСОБА_1 , його представнику адвокату Янчуку М.О. та відповідачу ОСОБА_4 листом від 28 вересня 2023 року (а.с.232). Матеріалами справи підтверджено, що копію вищевказаного клопотання експерта та судову повістку про виклик на 29 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 отримав 08 листопада 2023 року, а його представник адвокат Янчук М.О. - 10 листопада 2023 року, але сторона позивача у судове засідання не з`явилася та, як було зазначено вище, про причину неявки апеляційний суд не сповістила і клопотання про відкладення розгляду справи до суду не спрямувала.

Отже, апеляційний суд сприяв, зокрема, створенню належних умов для здійснення стороною позивача своїх прав, у тому числі щодо призначення та проведення у справі судових експертиз (будівельно-технічної та земельно-технічної). Разом із тим, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Водночас суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

У клопотанні судового експерта йдеться про те, що частина земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:0020 площею 0,2379 га, про поділ якої заявлені вимоги, підлягала у розмірі 0,0062 га (62 кв.м) викупу для суспільних потреб (для розширення смуги відводу автомобільної дороги Київ-Чоп). Наразі, у спільній сумісній власності сторін перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0319 площею 0,2317 га, яка є подібною за конфігурацією до земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0020, але меншою від неї на 62 кв.м. Отже, земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0020 площею 0,2379 га, про поділ якої заявлені вимоги, було скасовано та вона віднесена до архівних земельних ділянок, а натомість була сформована нова земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0319 площею 0,2317 га, про поділ якої в натурі вимоги не заявлені (а.с.226-229).

Окрім того, судовий експерт повідомив, що межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0019 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно даних державного земельного кадастру зміщені в південно-західному напрямку від меж фактичного землекористування даною земельною ділянкою, внаслідок чого частина будівель за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані за межами цієї земельної ділянки.

Наголошено й на тому, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0019 та :02:002:0319 не є суміжними.

Також за даними загальнодоступного картографічного сервісу за відповідним посиланням земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0019 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0248, а земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0319 площею 0,2317 га для ведення особистого селянського господарства накладається на земельні ділянки з кадастровим номерами :02:002:0248 та :02:002:0237, тобто на сусідні земельні ділянки.

Отже, стосовно поділу в натурі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0020 площею 0,2379 га, про поділ якої заявлені позовні вимоги, такої земельної ділянки наразі не існує. Відповідно до частини шостої ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Позовна вимога про поділ в натурі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0319 площею 0,2317 га для ведення особистого селянського господарства у суді першої інстанції не розглядалася, а тому не може розглядатися в суді й апеляційної інстанції.

Поділ в натурі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0019 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд, яка частково накладається на сусідню земельну ділянку з кадастровим номером 182208320:02:002:0248, до приведення у відповідність межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0019 до меж фактичного землекористування шляхом розробки (внесення змін) технічної документації із землеустрою є передчасним.

У свою чергу зміщення земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0019 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в південно-західному напрямку від меж фактичного користування, внаслідок чого частина будівель за адресою: АДРЕСА_1 , розташована за її межами, впливає на поділ у натурі житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Суд обмежений у праві з власної ініціативи збирати докази у цій справі, тобто витребовувати матеріали технічної документації на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами; відомості щодо перерахунку ідеальних часток співвласників житлового будинку; інформацію щодо поділу/порядку користування між співвласниками житлового будинку, із зазначенням номеру приміщень, переліку господарських будівель та споруд, у тому числі самовільно побудованих, згідно з технічним паспортом БТІ тощо.

Приписи частини четвертої ст.12 ЦПК України визначають, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, розгляд судом першої інстанції справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи не обмежив реалізацію сторонами, у тому числі позивачу, процесуальних прав, передбачених законом.

Із огляду на вищевикладене та відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову не спростовують та додаткового правового обґрунтування не потребують.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: