Київський районний суд м. Полтави
Справа № 644/2822/21
Провадження №2/552/2403/23
РІШЕННЯ

іменем україни

14.11.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

секретар судового засідання Лебедєва Х.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про захист прав споживача та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про захист прав споживача.

В позовній заяві посилався на те, що 07.08.2020 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №07.08.2020-100006328 згідно якого він отримав позику в розмірі 8000 грн. Кредит оформлявся шляхом заповнення електронної заявки на отримання кредиту через сайт відповідача. Позивач вважає, що при укладанні вказаного кредитного договору було порушено його права як споживача, а саме: при видачі кредиту йому, як споживачу не була надана інформація, яка стосується суті наданих йому фінансових послуг, відсутні письмові підтвердження про ознайомлення його з такою інформацією, що порушує ЗУ «Про захист прав споживачів». Позивач вказує, що відповідач порушив вимоги діючого законодавства, не надав йому повної інформації про умови кредитування. Також позивач зазначає, що договір передбачає несправедливі умови, зокрема у розмірі пені 3% від простроченої суми за кожен день прострочки, сума компенсації становить більше 100% і є не справедливою умовою. Договір передбачає подвійну відповідальність за одне порушення зобов`язань. Крім того, відповідач не повідомляв йому про умови та строки обробки його персональних даних. Всі зазначені в позовній заяві обставини дають позивачу підстави стверджувати, що укладений між ним та відповідачем кредитний договір є недійсним

Тому позивач просив визнати недійсним договір №100006328 від 07.08.2020 року, укладений ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр».

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач надав відзив на позов, у якому поти позовних вимог заперечив (а.с. 19-24).

У відзиві зазначив, що між відповідачем та позивачем дійсно було укладений зазначений кредитний договір, він був укладений в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору. Відповідач надав позивачу вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору щодо фінансової послуги, що є предметом договору, про що позивач підтвердив підписанням договору, перед укладенням договору сторони досягли всіх істотних умов, волевиявлення було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а відсотки, зазначені в договорі позики, є відсотками за неправомірне користування кредитом та нараховуються відповідно до норм чинного законодавства. Також відповідач вважає, що даний договір є договором споживчого кредитування і тому регулюється ЗУ «Про споживче кредитування», а не ЗУ «Про захист прав споживачів». На підставі викладених у відзиві на позов аргументів відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Також відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому, посилаючись на наявність у позивача заборгованості за договором №07.08.2020-100006328 просив стягнути з позивача на його користь заборгованість за договором у розмірі 13600 грн. та 2270 грн. на відшкодування понесених відповідачем судового збору (а.с. 45-47).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 55-56).

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.

Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.

Справа № 644/2822/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави.

Після цього справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 04 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено продовжувати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

В судове засідання позивач не з`явився. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності (а.с.6).

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився. До справи залучена заява представника відповідача про розгляд справи за його відсутності (а.с. 59).

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в судове засідання не з`явились.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №07.08.2020-100006328 ОСОБА_1 отримав кредит від Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в розмірі 8000 грн., строком на 14 днів за умовою «Короткий кредит», або на 28 днів за умовою «Довгий кредит».

Проценти за користування кредитом за умовою «Короткий кредит» до 21.08.2020 року становлять 2240 грн. 00 коп.

Проценти за користування кредитом за умовою «Довгий кредит» до 04.09.2020 року становлять 5600 грн. 00 коп. (а.с.25-26).

В позовній заяві позивач не заперечує факту отримання кредитних коштів від відповідача, однак посилається на те, що при видачі кредитних коштів його не ознайомили як позичальника з умовами кредитування та ризиками, у зв`язку з чим даний договір є недійсним.

Судом встановлено, що оспорюваний кредитний договір був укладений відповідно до ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», в якій встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладання електронного договору.

Так, відповідно порядку зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

З викладеного вбачається, що укладення кредитного договору без прийняття пропозиції з боку ОСОБА_1 було б не можливим.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Враховуючи вище викладені факти, необхідно зазначити, що ТОВ «Споживчий центр» має в мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою).

На даній сторінці розміщена інформація про підприємство, скановані копії правовстановлюючих документів, фінансові звіти про діяльність підприємства, та пропозиції (оферти) щодо видачі кредитів з правилами їх отримання та повернення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», встановлений порядок прийняття пропозиції (оферти) шляхом прийняття пропозиції (акцепту).

Вище вказана стаття регламентує, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

На сайті відповідача встановлені правила, щодо отримання кредитних коштів. Таким чином, в момент коли ОСОБА_1 заповнив заяву з метою отримання кредитних коштів, він автоматично прийняв пропозицію (оферту) відповідача та приєднався до умов публічного договору, щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів.

Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта.

Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони.

Саме у Договорі оферти відповідача чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Враховуючи вказане та те, що позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті відповідача, підписавши договір з використанням аналогового підпису, суд приходить до висновку, що між сторонами склались договірні правовідносини.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В позовній заяві позивач посилається на те, що при видачі кредиту йому, як споживачу не була надана інформація, яка стосується суті наданих йому фінансових послуг. Суд дане твердження оцінює критично з наступних підстав.

На офіційному сайті ТОВ «Споживчий центр» розміщено Публічну пропозицію (оферту), а також сам Договір, в яких зазначена вся повна інформація щодо умов укладення кредитного договору, а саме визначено: порядок укладення договору та надання фінансового кредиту; предмет та строк дії Договору; права і обов`язки сторін; порядок нарахування процентів за користування кредитом та механізм повернення кредиту; продовження строку користування кредитом (пролонгація); реструктуризація договору; відповідальність сторін; внесення змін і доповнень.

Така інформація є відкритою та доступною для невизначеного кола осіб. Позивач мав змогу перш ніж укласти Договір, детально ознайомитися з його умовами, у тому числі з розміром відсотків за користування кредитними коштами та порядком їх повернення.

А отже, твердження позивача про те, що відповідач не надав йому повної інформації про умови кредитування є хибним та не відповідає дійсності.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до умов Договору №07.08.2020-100006328 від 07.08.2020 р. позивач отримав грошові кошти, про що не заперечує, а тому був обізнаний про необхідність повернення кредиту разом з відсотками, які передбачені умовами Договору.

Суд вважає, що під час реалізації позивачем прав позичальника, як споживача фінансової послуги на отримання кредиту не було порушено чи обмежено його права на свободу вибору, не порушено свободи волевиявлення. Позивач мав можливість відмовитися від наданої банком послуги та скористатися послугами інших банків. Принципів нерівності сторін у кредитному договорі не встановлено та права позичальника на одержання перед укладенням кредитного договору необхідної, доступної, достовірної та своєчасно інформації про умови кредитування не обмежено, а відтак судом не встановлено порушень споживача в розумінні статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладанні кредитного договору.

Позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про невідповідність умов укладеного між сторонами кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача про ненадання повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні договору та несправедливі умови договору ґрунтуються виключно на припущеннях позивача і спростовуються самим змістом договору, а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги, суд встановив, що згідно Договору №07.08.2020-100006328 від 07.08.2020 р. ОСОБА_1 одержав кредитні кошти у розмірі 8000 грн, що підтверджується копією чека від 07 серпня 2020 року (а.с. 27).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як встановлено судом, позивачем зобов`язання перед відповідачем виконано, надано йому кредитні кошти.

ОСОБА_1 в повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконав, вчасно кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим за кредитним договором у нього виникла заборгованість у розмірі 13600 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 8000 грн., заборгованість за процентами - 5600 грн. за умовою «Довгий кредит».

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову в повному обсязі. З позивача на користь відповідача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8000 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 5600 грн.

Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судовий збір» при зверненні з позовом до суду судовий збір не сплатив, від сплати судового збору в силу даної норми він звільнений, судові витрати за первісним позовом зі сплати судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

У зв`язку з задоволенням зустрічного позову з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 2270 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст.259,263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про захист прав споживача відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за позовними вимогами про захист прав споживача віднести за рахунок держави.

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за договором №07.08.2020-100006328 від 07.08.2020 року у розмірі 8000 грн, заборгованість за процентами - 5600 грн., на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн, а всього стягнути 15870,00 грн (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133А, .

Повне судове рішення виготовлено 14 листопада 2023 року.

Головуючий О.А. Самсонова