РІШЕННЯ

іменем України

22 листопада 2023 рокуСправа №451/1263/23
Провадження № 2/451/347/23

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Мурин Н.В.,

розглянув у підготовчому судовому засіданні у місті Радехові в залі суду цивільну справу №451/1263/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

у с т а н о в и в:

у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

У позовній заяві (в новій редакції) позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , її баба. На момент смерті гр. ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , відкрилась спадщина у вигляді такого майна: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2289 га, що розташована на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЯА № 731184 від 16.09.2005. Розуміючи той факт, що спадкоємцем І черги після померлої матері є її рідний син - ОСОБА_4 , позивач не подавала жодної заяви про прийняття спадщини, так як розумно очікувала, шо вказану заяву подасть її батько і відповідно буде тією особою, що прийняв спадщину. Однак, як виявилось для позивача лише у 2023 році, її батько - ОСОБА_4 своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, спадкова справа не була заведена, право власності не було оформлене. З листа-відмови №148/01-16 від 03.05.2023, виданого Радехівською державною нотаріальною конторою видно, що «відкрити спадкову справу після смерті гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 немає підстав, так як відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, рекомендовано звернутись з позовом до суду за продовженням строку прийняття спадщини або за визнанням факту прийняття спадщини чи права на спадщину. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 не могла та не припускала, що її батько - ОСОБА_4 пропустить строк на подання заяви про прийняття спадщини, так як розумно вважала, що вказане майно буде успадковане її батьком. Позивач не знала також про наявність заповіту від ОСОБА_3 (баби), а тому своєчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, та не прийняла спадкове майно. Отож, просила ухвалити рішення, яким: визначити для ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили. Судові витрати просила залишити за позивачем (а.с.1-3, 20-23).

5 вересня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.16).

Ухвалою судді від 2 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.42-43).

У підготовче судове засідання учасники справи не прибули.

Позивач подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов підтримала повністю та просила задовольнити (а.с.28).

Відповідач подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов визнала повністю та просила задовольнити (а.с.29).

З урахуванням наведеного, на підставі ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206-207 ЦПК України.

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба позивача - ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №68, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 24 грудня 2022 року Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (а.с.9).

Родинні відносини спадкодавця та позивача підтверджуються такими доказами: копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 25 березня 1999 року (а.с.11); копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 18 липня 1999 року; копія Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 від 8 жовтня 2022 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 , залишилась спадщина (відкрилась спадщина), зокрема, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,2289 гектарів, яка розташована території Березівської сільської ради, що видно із Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №731184 від 16 вересня 2005 року (а.с.10).

Згідно зі Заповітом, посвідченим секретарем Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області Антонюк Н.Ю. 3 березня 2020 року, та зареєстрованим в реєстрі за №101, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2289 гектарів, яка розташована території Березівської сільської ради, та належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №731184, заповіла своїй внучці ОСОБА_5 (а.с.8, 25).

З Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) №74825754 від 21.11.2023, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою, видно, що зазначений вище Заповіт (номер у спадковому реєстрі 66205417) не скасований, тобто є чинним (а.с.46-47).

З Витягу №393 про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 05.11.2022 по 24.06.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 05.11.2022 по 24.06.2022 за вище зазначеною адресою були зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.14).

З витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72820416 від 14.06.2023, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою, видно, що спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилися та не видавалися, тобто за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.26).

У листі-відмові Радехівської державної нотаріальної контори № 212/01-16 від 15.06.2023, зазначено, що відкрити спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає підстав, так як відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (а.с.27).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому на підставі ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи судами) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 1 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 3 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано у постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Таким чином, необізнаність позивача про існування заповіту, складеного на його користь, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Такий висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 серпня 2022 року (справа №655/525/20, провадження №61-15493св21). Так, Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 (провадження №61-38298св18) Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась й, відповідно, не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом.

Отже, після смерті ОСОБА_3 , спадщину за законом фактично прийняла ОСОБА_2 (дочка померлої), проте вона не зверталася в нотаріальні органи для оформлення спадщини та не претендує на спадкове майно, оскільки визнала позовні вимоги. ОСОБА_1 не знала про наявність заповіту від ОСОБА_3 , тому своєчасно не звернулася із заявою про відкриття спадщини та не прийняла спадкове майно.

До того ж, ОСОБА_1 не проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , спадкова справа не заводилась за місцем відкриття спадщини і належних доказів, які б підтверджували обізнаність позивача про існування заповіту, в матеріалах справи немає, отже необізнаність позивача про існування заповіту, складеного на її користь, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

З огляду на наведене, врахувавши також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, тому правомірно просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

На підставі ст. 1216, 1217, 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 200, 206-207, 211, 229, 247, 258 - 259, 263 - 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити для ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено у нарадчій кімнаті 22 листопада 2023 року.