Номер провадження: 22-ц/813/4231/23
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кострицького В.В.. (суддя-доповідач),

суддів Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси 12 жовтня 2022 року, постановлене під головуванням судді Огренич І.В., в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Рух справи в суді першої інстанції

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року явка позивача була визнана обов`язковою відповідно до ст.223 п.2 ч.5 ЦПК України, а також було зобов`язано позивача надати оригінал розписки від 27.08.2004 року відповідно до ст..81 ч.7 ЦПК України.

У судові засідання 02 червня 2022 року, 23 серпня 2022 року та 12 жовтня 2022 року позивачка, явка якої була визнана ухвалою суду обов`язковою повторно не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в зв`язку із знаходженням за межами України, при цьому відповідно до ст. 131 ЦПК України доказів підтверджуючих поважність причин неявки до судового засідання не надала.

Короткий зміст судового рішення, що оскаржується

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси 12 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу його право звернутись до суду з позовом після усунення умов, що викликали залишення позову без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі з уточненнями позивачка просила скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси про залишення позову без розгляду від 12.10.2022 у справі № 947/27723/21 та ухвалити нове судове рішення, якою задовольнити у повному обсязі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, а саме: - стягнути на користь ОСОБА_3 , з ОСОБА_2 , заборгованість за договором позики № б/н від 27.08.2004 в сумі 410 790,00 гривень, - звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , в якості погашення заборгованості за договором позики № б/н від 27.08.2004 в сумі 410 790,00 гривень .

В обґрунтування скарги представник послався на те, що із матеріалів справи вбачається, що повістка про призначення судового засідання на 02.06.2022 разом з інформацією про визнання явки позивача обов?язковою була отримана 24.05.2022 але не особисто позивачем, а її донькою. Про що в Повідомлені про вручення поштового відправлення № 216 свідчить підпис, яка не є підписом апелянта, а є підписом її доньки - ОСОБА_4 . Також, як вбачається із матеріалів справи, Лист Київського районного суду м.Одеси від 24.08.2022 р. про визнання явки позивача обов?язковою разом з інформацією про призначення судового засідання на 12.10.2022 була отримана 03.09.2022, але також, не особисто позивачем, а її донькою. Про що в Повідомлені про вручення поштового відправлення № 905 свідчить підпис, яка не є підписом апелянта, а є підписом її доньки - ОСОБА_4 . Апелянт повідомила суд про те, що вона знаходиться за межами України, та просила розглянути справу за її відсутністю заявами від 01.06.2022 р., 22.08.2022 р. та 12.10.2022 р., які на думку апелянта і є доказами підтверджуючі поважність причин неявки до вищезазначених судових засідань, та які суд не взяв до уваги. Доказом того, що апелянт у вищезазначені дати судових засідань знаходилася за межами України є копії сторінок закордонного паспорту з відміткою про перетині кордону України 23.02.2022 р., які знаходяться в додатках. Місцевий суд в оскаржуваній ухвалі зазначає, що «Позивача було зобов?язано надати оригінал розписки від 27.08.2004 року відповідно до ст..81 ч.7 ЦПК України». у відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов?язків щодо доказів. а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таке посилання суду є передчасним та підтверджує, що судом не було ретельно досліджено докази, оскільки позивачем до позовної заяви були додані всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, включаючи і копію розписки від 27.08.2004 у відповідності до вимог п.8 ч.3 ст. 175 та ч.5 ст.177 ЦПК України. А, якщо місцевий суд мав сумніви у добросовісному здійсненні позивачем її процесуальних прав щодо доказів, то чому тоді суд не мав сумніви у добросовісному здійсненні відповідачем його процесуальних прав та не визнав явку відповідача обов?язковою для підтвердження ним факту надання розписки від 27.08.2004. Таким чином місцевий суд надав перевагу відповідачу перед позивачем, що скаржниця вважала неприпустимим.

Явка сторін в судове засідання

Сторони, будучі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 13 листопада 2023 року не з`явились, що відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи у їх відсутність .

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.

Зокрема ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також пунктом 3 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз наведених положень приводить до висновку, що право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, можливе лише в тому випадку, коли позивач належним чином повідомлений про розгляд справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання позивача є:

- повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання;

- повідомлення позивача про судове засідання належним чином;

- неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання;

- нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору;

- від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Дійсно, як правильно встановлено судом, в судові засідання, призначені на 13.04.2022 року, 02.06.2022 р., 23.08.2022 р. та 12.10.2022 року позивач не з`явилась.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлені позивач повторно не з`явилась в судове засідання та доказів про її відсутність з поважних причин до суду не надавала.

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст.211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог ст.ст.128-131 ЦПК України.

За приписами ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

Крім того, ч.6 ст.128 ЦПК України встановлює, що судова повістка надсилається судом за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи вбачається, що дана справа перебуває в провадженні суду з вересня 2021 року і судові засідання судом призначалися неодноразово.

Матеріали справи містять докази належного повідомлення позивача чи його представника про час та місце розгляду справи на 12 жовтня 2022 року, де міститься підпис про отримання поштової кореспонденції, що у відповідності до ч.3 ст.130 ЦПК є належним сповіщенням .

Також з матеріалів справи вбачається, що на кожне з перелічених судових засідань позивачка надсилала заяви, але ж належними та допустимими доказами свою відсутність не обґрунтувала.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повторну неявку позивача, належним чином повідомленого та дійшов належного висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному судовий розгляд «у розумний строк». ЄСПЛ зазначив, що метою вказаної гарантії є захист всіх сторін в судовому розгляді від надмірного затягування судової процедури. Більш того, вказана гарантія підкреслює важливість того, щоб правосуддя здійснювалося без затримок, які можуть підірвати його ефективність та довіру до нього.

Таким чином, значення критерію розумного строку полягає в тому, щоб гарантувати винесення судового рішення протягом розумного строку, встановлюючи тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа у зв`язку з її становищем, що є важливим як для самої зацікавленої особи, так і з точки зору юридичної визначеності.

ЄСПЛ не визначає конкретних строків, які можна вважати розумними або нерозумними це питання вирішується в кожній окремій справі з урахуванням усіх особливостей та обставин.

Значення критерію «розумний строк» полягає у тому, щоб гарантувати ухвалення судового рішення протягом розумного строку, встановлюючи при цьому межу стану невизначеності, у якому перебуває та чи інша особа у зв`язку з положенням під час судового розгляду справи, що є важливим як для самої цієї особи, так і з точки зору поняття «юридична визначеність» як така.

В своїй практиці ЄСПЛ визначив фактори, які необхідно враховувати при оцінці того, чи відповідає тривалість часу судового розгляду критерію розумного строку: складність справи, поведінка заявника, поведінка судової та державної влади та ступінь важливості справи для заявника (див., наприклад, «Frydlender проти Франції» [ВП], № 30979/96, § 43, ECHR 2000-VII).

При оцінці ступеня складності справи важливими є всі аспекти. ЄСПЛ надає важливе значення наступним факторам: характеру фактів, які необхідно встановити національним судам; кількості осіб, як беруть участь у справі, свідків; приєднанню до справи, до інших справ; а також вступу в процес інших осіб. Надзвичайна складність справи може слугувати виправданням довготривалого розгляду.

Якщо затримка відбувається по вині заявника, то це є фактором, який ослаблює ефективність його скарги на тривалість провадження. Разом з тим, не можна дорікати заявнику тим, що він повністю використав засоби захисту, які надає національне законодавство. В тому випадку, коли заявник намагається прискорити процес, то це буде розглядатися як обставина як на його користь, однак небажання з його боку прискорювати процес не має вирішального значення.

Так, у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. проти Іспанії» (№ 11681/85, рішення від 7 липня 1989 року) ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний тільки демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосереднє відношення до нього, утримуватися від використання прийомів, що затягують процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури судового розгляду.

Доводи апелянта про те, що повістка про призначення судового засідання на 02.06.2022 разом з інформацією про визнання явки позивача обов?язковою була отримана 24.05.2022 але не особисто позивачем, а її донькою. Про що в Повідомлені про вручення поштового відправлення № 216 свідчить підпис, яка не є підписом апелянта, а є підписом її доньки - ОСОБА_4 . Також, як вбачається із матеріалів справи, Лист Київського районного суду м.Одеси від 24.08.2022 р. про визнання явки позивача обов?язковою разом з інформацією про призначення судового засідання на 12.10.2022 була отримана 03.09.2022, але також, не особисто позивачем, а її донькою. Про що в Повідомлені про вручення поштового відправлення № 905 свідчить підпис, яка не є підписом апелянта, а є підписом її доньки - ОСОБА_4 , не є слушними так як такі дії не пртирічать ч.3 ст.130 ЦПК України .

Доводи апелянта про те, що , суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов?язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Не є слушними так як предметом позову є грошові кошти отримані за розпискою і без оригіналу розписки суд не зможе розглянути справу, крім того, судова колегія зважує на систематичний характер ухилення позивачки від виконання своїх обов`язків, що містить ознаки зловживання правом.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, що не позбавляє позивача права на звернення до суду після усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси 12 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2023 року.

Головуючий: В.В. Кострицький

Судді: М.В. Назарова

Ю.П. Лозко