Справа № 314/3641/16-ц
Провадження № 2/314/83/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року м.Вільнянськ

Справа № 314/3641/16-ц;

провадження № 2/314/83/2023;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

- позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;

- відповідач ОСОБА_1 ;

- третя особаТовариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільнянськ в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю: представника позивача адвоката Мельникової Я.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

стислий виклад позицій сторін.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» (з 14.06.2018 змінено найменування позивача ПАТ КБ «ПриватБанк») 19.04.2016 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про с стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPVLGA00000088 від 30.07.2007.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.07.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № ZPVLGA00000088. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 44000,00 долари США на термін до 28.07.2017, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором № ZPVLGA00000088. Таким чиномвідповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 17.03.2016 утворилась заборгованість, яка становить 32688,74 долари США, яка складається із наступного: 19385,48 долари США заборгованість за кредитом; 6213,35 долари США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1760,00 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом; 3764,43 пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 9,31 долар США штраф (фіксована частина), 1556,16 долари США штраф (процентна складова).

Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, не заперечувала факт укладання кредиту на суму 40000 доларів США, але пояснила, що кредит в сумі 40000 доларів США вона повернула банку в даний час вона банку нічого не винна, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити надав суду письмові заперечення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності представника третьої особи.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів для їх дослідження та доведення їх перед судом, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що учасники справи мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав щодо подання доказів, а тому вважає можливим розглянути справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

19.04.2016 цивільна справа надійшла до суду.

Ухвалою суду від 17.05.2016 відкрито провадження в справі, призначено судове засідання з викликом сторін, роз`яснено права сторін.

Ухвалою суду від 01.09.2016 за клопотанням представника відповідача у ПАТ КБ «ПриватБанк» витребувано докази по справі.

13.09.2016 на виконання ухвали суду від 01.09.2016 до суду надійшла частина витребуваних документів.

Ухвалою суду від 19.10.2016 за клопотанням представника відповідача у ПАТ КБ «ПриватБанк» витребувано докази по справі.

Ухвалою суду від 19.10.2016 до участі у справі залучено третю особу.

Ухвалою суду від 17.01.2017 цивільну справу ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинено до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою суду від 23.07.2020 відновлено провадження в справі, призначено судове засідання.

27.11.2020 до суду від представника відповідача надійшли пояснення по суті справи з додатками на 6 арк.

Ухвалою суду від 27.11.2020 за клопотанням представника відповідача у АТ КБ «ПриватБанк» витребувано докази по справі.

10.12.2020 на виконання ухвали суду від 27.11.2020 до суду надійшла копія кредитної справи.

25.01.2021 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на пояснення.

19.07.2021 у судовому засіданні відповідачем долучено до справи документи.

Ухвалою суду від 22.09.2021 цивільний позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23.11.2021 ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.09.2021 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23.06.2023 виправлено описку в резолютивній частині ухвали Запорізького апеляційного суду від 23.11.2021.

16.08.2023 представником відповідача долучено до справи копії документів.

Ухвалою суду від 16.08.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів у Київського міського центру зайнятості по цивільній справі № 314/3641/16-ц відмовлено. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати до суду інформацію з посиланням на законодавство України на яких підставах ОСОБА_3 засвідчує доручення на участь у цивільній справі № 314/3641/16-ц представників банку.

Ухвалою суду від 16.08.2023 за клопотанням представника відповідача витребувано у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» належним чином завірену копію договору про відступлення права вимоги АТ КБ «ПриватБанк» як кредитора до АТ «АКЦЕНТ-БАНК» за кредитним договором № ZPVLGA00000088 від 30.07.2007; витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» належним чином завірені копії всіх договорів відступлення прав вимоги АТ КБ «ПриватБанк» з іншими банками з додатками, що стосуються кредитного договору № ZPVLGA00000088 від 30.07.2007.

Ухвалою суду від 16.08.2023 за клопотанням представника відповідача виправлено описку в ухвалі суду від 27.11.2020.

Ухвалою суду від 16.08.2023 за клопотанням представника відповідача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» оригінал кредитної справи заведеної на підставі кредитного договору № ZPVLGA00000088, укладеного 30.07.2007 між «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

05.09.2023 на виконання ухвали суду від 16.08.2023 АТ «АКЦЕНТ-БАНК» надав витребувані документи.

30.10.2023 на виконання ухвали суду від 16.08.2023 АТ КБ «ПриватБанк» надав витребувані документи.

30.10.2023 від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення по справі.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2007 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № ZPVLGA0000088 за яким відповідач отримала 44 000,00 дол. США: на ремонт квартири в розмірі 40 000,00 дол. США, а також 4 000,00 дол. США на сплату страхових платежів під 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з виплатою 0,20 % від суми виданого кредиту винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з пунктом 6.2 договору з кінцевим терміном повернення 28 липня 2017 року (том № 7 а.с. 106 оригінал кредитного договору). Підставою видачі кредиту була анкета заява заповнена ОСОБА_1 власноруч 27.07.2007 (том № 7 а.с. 107 оригінал заяви).

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати відповідачем грошових коштів (щомісячний платіж) 635,39 дол. США на погашення заборгованості, який складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами за умовами кредитного договору.

Положення пунктів 4.1, 4.2, 4.3 кредитного договору передбачають відповідальність позичальника за порушення будь-якого зобов`язання, передбаченого пунктами 2.2.2 та 2.2.3 договору.

Пункт 5.4 договору визначає, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250,00 грн та 5 % від суми позову.

За пунктом 7.4. договору, при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, передбачених пунктами 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,43 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

У розрахунку заборгованості станом на 17.03.2016року, складеному «ПриватБанк» зазначено, що останній платіж 94,90 дол. США за кредитним договором відповідач здійснив 29.05.2014 року (том № 1 а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступленням права вимоги), а згідно з частиною третьою статті 656 цього Кодексу предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі договору факторингу № 1 права вимоги за кредитним договором № ZPVLGA0000088 від 30.07.2007 було відступлено на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (том № 7 а.с. 75-78, 115-118).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 ЦК України).

25 квітня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ «АКЦЕНТ-БАНК» було укладено додаткову угоду № 1 до договору факторингу № 1 від 01.11.2007, за яким у разі не виконання Боржниками будь-яких умов за договорами про іпотечний кредиті/або договорами іпотеки, Фактор має право вимагати від Клієнта про зворотне відступлення права вимоги, які були відступлені Клієнтом за цим Договором, банк знову набув прав та обов`язків кредитора за кредитним договором № ZPVLGA0000088 від 30.07.2007 (том № 7 а.с. 119-121, 122-124).

Тобто, з 25 квітня 2014 року право вимоги за кредитним договором № ZPVLGA0000088 від 30.07.2007 року належало саме ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ « ПриватБанк».

Вказані обставини спростовують твердження представника відповідача, що «ПриватБанк» є неналежним позивачем у справі.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» скористалося наданим йому частиною другою статті 1050 ЦК України правом і пред`явило до позичальника позов про стягнення заборгованості, який надійшов до Вільнянського районного суду Запорізької області 13.10.2014, вказаний позов банку в подальшому був залишений без розгляду ухвалою суду 19.02.2015 (а.с. том № 7 а.с. 135,136).

Отже, звернувшись до суду 13.10.2014 з вимогою про дострокове погашення заборгованості, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, передбачений пунктом 7.1 умов кредитного договору.

Відповідач не виконала ані умови договору, ані вимогу про дострокове погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 01.10.2014 року утворилася заборгованість у сумі 20766,62 долари США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2016 складає 557376 (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч триста сімдесят шість) гривень 08 копійок, яка складається з наступного: 16083,87 долари США залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3303,26 долари США - залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 1211,90 долари США - загальний залишок заборгованості за процентами, 167,59 долари США загальний залишок пені за порушення строків розрахунків.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

Подачею позову 13.10.2014 року банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором, вимагаючи повернення всієї суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, які нараховані на день подачі першого позову, тобто до 01.10.2014 року.

Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кредиту в повному обсязі в даному випадку з 01.10.2014 року, і саме з цієї дати бере свій початок перебіг позовної давності щодо пред`явлення вимог про стягнення заборгованості.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач заяв щодо застосування позовної давності не заявляла.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, Банк не мав права після 13.10.2014 року (подача першого позову) нараховувати проценти та неустойку поза межами строку кредитування, тому в частині вимог щодо стягнення процентів, пені та штрафів нарахованих після 13.10. 2014 року слід відмовити.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10.12.2019 (том № 1 а.с. 159-165) визнано недійсним п. 7.1 кредитного договору ZPVLGA0000088 від 30.07.2007 укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в частині оплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 600 доларів та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту, (у момент надання кредиту/щомісяця в період сплати та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6,2 даного договору.

За таких обставин вимоги щодо стягнення комісії задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитним договором станом на 01.10.2014 року, відсутність заяви зі сторони відповідача про застосування позовної давності, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20766,62 долари США, яка складається з наступного: 16083,87 долари США залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3303,26 долари США - залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 1211,90 долари США - загальний залишок заборгованості за процентами, 167,59 долари США загальний залишок пені за порушення строків розрахунків.

Щодо валюти у якій підлягає стягнення заборгованості за укладеним договором, то слід зазначити наступне. У разі отримання кредитних коштів в іноземній валюті, а в нашому випадку зміна валюти кредитування, позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів (кредиту), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана за договором.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження№ 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження№ 14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 32688,74 долари США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2016 складає 877365,71 грн., однак позов підлягає задоволенню на суму 20766,62 доларів США, що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2016 складає 557376, 08 грн., тобто сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає (557376,08 х 113160,49) : 877365,71) = 8360,64 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, ст. 315 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1.Цивільний позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPVLGA00000088 від 30.07.2007 у розмірі 20766,62 долари США.

3.Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 8360 (вісім тисяч триста шістдесят) гривень 64 копійки.

4.В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10.11.2023.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, адреса для листування: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», , адреса: місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

10.11.2023