Провадження №2/523/114/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"16" листопада 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

представника позивача - адвоката Палій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить:

визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю - ОСОБА_1 ;

розірвати шлюб, який було укладено між нею та відповідачем 19 травня 1995р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 травня 1995р. перебувають у зареєстрованому шлюбі Під час шлюбу у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За твердженням позивачки, на теперішній вона спільно з відповідачем не проживає, не підтримує з ним стосунки, не веде спільного господарства, сторони проживають окремо. Малолітній син, ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачкою були створені усі належні умови для комфортного мешкання, відпочинку та розвитку дитини. Наразі між нею та відповідачем існує спір стосовно визначення місця проживання сина, так як вони не дійшли спільної згоди про місце його проживання, що стало підставою для звернення до суду.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду не надходило відзиву або пояснень не позовні вимоги про визначення місця проживання дитини.

Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради склав висновок від 26.09.2023р. на розв`язання спору.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 06 січня 2023р. було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, та зобов`язано орган опіки та піклування надити висновок на розв`язання спору.

Ухвалою суду від 12 вересня 2023р., за заявою представника позивача, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу були залишені без розгляду.

Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради 26 вересня 2023р. прийняв висновок № 01-05-8/397вх.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи за участю сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Її представник - адвокат Палій А.В. направила до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги про визначення місця проживання дитини, просила провести розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради не забезпечив участі представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Неявка учасників розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 травня 1995р. перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 зареєстрована в кв. АДРЕСА_1 . На теперішній час ОСОБА_1 проживає в Німеччині на підставі документу про вид на проживання № НОМЕР_1 строком дії до 04 березня 2024р. Місцем проживання є АДРЕСА_2 .

Разом з ОСОБА_1 проживає її син, ОСОБА_3 , який має дозвіл на проживання в Німеччині № НОМЕР_2 строком дії до 04 березня 2024р., та з 03 травня 2022р. відвідує школу в класі ІК-b, тип школи/курсу навчання для початківців.

ОСОБА_2 зареєстрований в кв. АДРЕСА_1 . Фактично проживає в АДРЕСА_3 .

Висновком від 26 вересня 2023р. № 01-05-8/397вх. про доцільність визначення місця проживання дитини, орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

Надаючи висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини, орган опіки та піклування виходив з того, що ОСОБА_3 на теперішній час проживає на території Німеччини разом з матір`ю ОСОБА_1 , відвідує навчальний заклад, а також з урахуванням думки дитини, який зазначив, що він мешкає разом з матір`ю в Німеччині, йому дуже подобається в країні, він вивчає німецьку мову, навчається, у нього з`явились нові друзі. Мати його дуже сильно любить та він хоче проживати разом з матір`ю.

Батько дитини - ОСОБА_2 під час складання висновку органу опіки та піклування заперечував проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та вважає правильним повернення сім`ї після закінчення бойових дій до України та сумісного проживання в будинку.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України).

Відповідно до частини першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

У зв`язку з неможливістю опитати малолітнього ОСОБА_3 , так як він проживає на території Німеччини, судом приймається його заява, в якій він вказує, що має бажання проживати разом з матір`ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Як було встановлено судом подружжя ОСОБА_1 на теперішній час проживають окремо один від одного з часу розпочатої військової агресії рф проти України, тобто з весни 2022р. З того часу малолітній ОСОБА_3 почав проживати разом з матір`ю на території Німеччини, куди вони виїхали з метою отримання тимчасового захисту. При цьому забрані по справі докази вказують на те, що ОСОБА_1 сумлінно ставилась та ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечує свого сина всіма необхідними умовами, створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина.

Зважаючи на викладене, оцінюючи зібрані у справі докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, дотримуючись справедливої рівноваги між інтересами малолітньої дитини поряд з інтересами її батьків, суд дійшов висновку, що найкращим інтересам малолітнього ОСОБА_3 буде встановлення місце його проживання разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

При цьому суд наголошує, що батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у її житті та розвитку, має право спілкуватися та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Одночасно, суд звертає увагу ОСОБА_1 про недопущення у перешкоджанні у спілкуванні та побаченнях ОСОБА_2 з сином.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за позовними вимогами про визначення місця проживання дитини у розмірі 992,40грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,40грн.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, місцезнаходження: м. Одеса, просп. Добровольського, 106.

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Повне рішення суду складено 16 листопада 2023р.

Суддя