РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 275/1067/23

Провадження № 2/293/472/2023

20 листопада 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Мудрик В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів

УСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Брусилівського районного суду Житомирської області, відповідно до змісту якого просить:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із дня подання цієї заяви до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 04.09.2023 Брусилівський районний суд Житомирської області № 275/1064/23 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів передано на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України для розгляду до Черняхівського районного суду Житомирської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу №275/1067/23 передано для розгляду судді Лось Л.В.

Ухвалою від 02.10.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 30.10.2023.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 30.10.2023 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 20.11.2023 у зв`язку з неявкою сторін по справі, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Поданий позов мотивований тим, що сторони проживали з 2013 року по 2019 рік проживали спільно в незареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач пояснює, що з відповідачем з 14.10.2014 спільно не поживає, малолітня дитина постійно проживає з нею. вказує, що матеріальної допомоги на утримання спільної дочки відповідач добровільно не надає, не цікавиться її життям. Домовленості з відповідачем щодо утримання спільної дитини не досягнуто.

Позивач доводить що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй дитині, інших дітей на утриманні в його немає, він не є інвалідом, має працездатний вік.

У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач 20.11.2023 подала суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, щодо винесення заочного розгляду справи не заперечує ( а.с. 34).

Згідно витягу з офіційного сайту "Укрпошта" за трекінгом відправлення 314 ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками та повістку про виклик до суду, які 02.10.2023 направлено відповідачу рекомендованим листом на адресу проживання вручені отримувачу "особисто" 13.10.2023 (а.с. 28).

Згідно витягу з офіційного сайту "Укрпошта" за трекінгом відправлення 471 повістку про виклик до суду, яка 30.10.2023 відповідачу рекомендованим листом направлено на адресу проживання вручена отримувачу "особисто" 08.11.2023 (а.с. 33).

Відповідач у порядку встановленому ст. 178 ЦПК України письмового відзиву не подав.

За приписами ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 20.11.2023 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення суду (заочне).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Черняхівського районного управління юстиції у Житомирській області від 21.11.2024 за актовим записом № 138, у ОСОБА_2 (батька) та ОСОБА_5 (матері) ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка - ОСОБА_3 ( а.с. 10)

Згідно свідоцтва про шлюб виданого Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), від 25.02.2020 за актовим записом №11, ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 9).

Як вбачається з довідки Брусилівської сільської ради від 16.05.2023 № 132 ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: чоловік ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_3 2014 р.н. (а.с. 11) та згідно довідки №02.1-29/11 від 22.06.2023 ОСОБА_3 навчається у Приворотській гімназії Брусилівської селищної ради (а.с. 12).

Оскільки неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та відповідно перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від добровільного утримання їх спільної дитини, позивач за захистом свого порушеного і інтересах неповнолітньої дитини права звернулась до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно із ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Спір у даній справі виник у зв`язку з ухиленням відповідача від добровільного утримання спільної з позивачем неповнолітньої дочки, яка проживає з матір`ю.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін, суд виходив з такого.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 51 Конституції України, статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За приписами частин 1,2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони не проживають разом впродовж тривалого часу, під час спільного проживання у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_3 , яка є неповнолітньою, проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги.

Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за їх, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку, а тому, на думку суду, наявні підстави для задоволення позову.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст.182 СК України щодо мінімального та щодо рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, а також розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, матеріальне становище, стан її здоров`я, а також те, що відповідач являється працездатною особою, та те, що у відповідності до ч. 3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а також зважаючи на унормовану чинним законодавством рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, конкретні обставин справи та подані докази, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно, але не менше між 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини.

Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Так, враховуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Розподіл судових витрат

У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) у дохід держави.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265,274,279,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00грн (три тисячі гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 30.08.2023 та до досягнення дитиною повноліття з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

3. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід Держави Україна судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення складений та підписаний: 23.11.2023

Суддя Людмила ЛОСЬ