Справа № 342/872/21
Провадження № 22-ц/4808/1400/23
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Баркова В.М., Бойчука І.В.

з участю секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городенківського районного суду від 31 серпня 2023 року, в складі судді Гайдича Р.М., в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Городенківського районного суд від 27 квітня 2022 року встановлено ОСОБА_2 порядок участі у спілкуванні та вихованні сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме що три дні кожного тижня за місцем проживання батька ОСОБА_2 без присутності матері ОСОБА_4 або за згодою матері за місцем її проживання без її присутності попередньо дізнавшись у матері про стан здоров`я дитини. В інші дні, святкові за погодженням з матір`ю ОСОБА_4 .

На виконання рішення суду Городенківським районним судом видано виконавчий лист №342/872/21 про встановлення порядку участі батькові у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Заявниця вважає, що виконавчий лист видано на виконання рішення суду яке взагалі не підлягає примусовому виконанню внаслідок того, що резолютивна частина рішення щодо порядку участі батька у вихованні дитини «що три дні кожного тижня» є не конкретною та не зрозуміло який зміст в неї закладено.

У судовому рішенні не зазначено в який спосіб малолітня дитина та за чий рахунок має долати в одну сторону понад 90 км до місця проживання батька.

В результаті виконання не конкретного судового рішення дитина фактично отримує значні психологічні та психічні травми.

Посилаючись на зазначені обставини, заявниця просила задовольнити її заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Городенківського районного суду від 31 серпня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне дослідження судом обставин справи, порушення норм процесуального права.

Апелянт вважає, що виконавчий лист, який видано на підставі рішення Городенківського районного суду від 27 квітня 2022 року щодо встановлення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини не підлягає виконанню, оскільки в резолютивній частині рішення суду не коректно та абстрактно зазначено порядок участі батька у спілкуванні та вихованні сина, а саме «що три дні кожного тижня», не містить вказівки на день та годину.

Такий порядок участі батька у житті сина вплине вкрай негативно на психічний стан дитини, батьки проживають у різних населених пунктах, дитина відвідує дошкільний заклад та спілкується з однолітками, однак мусить залишати спілкування з однолітками та виїжджати на вимогу батька до Івано-Франківська, за місцем його проживання.

Апелянт просить скасувати ухвалу Городенківського районного суду від 31 серпня 2023 року та прийняти нове судове рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

У судовому засіданні апелянтка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтки та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявниця на підтвердження своїх вимог не надала доказів про наявність правових підстав для визнання виконавчого листа таким що не підлягає до виконання.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Городенківського районного суду від 27 квітня 2022 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 .

Встановлено ОСОБА_2 наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: що три дні кожного тижня за місцем проживання батька ОСОБА_2 без присутності матері ОСОБА_4 , або за згодою матері ОСОБА_4 за місцем її проживання без її присутності, попередньо дізнавшись в матері про стан здоров`я дитини, в інші дні, зокрема святкові, за погодженням з матір`ю ОСОБА_4 .

На виконання цього рішення видано виконавчий лист №342/872/21, який пред`явлений до виконання.

Аналізуючи наведені заявницею обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 фактично не погоджується з ухваленим рішенням суду по суті спору, оскільки на її думку встановлений порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не можливо виконати. Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції рішення Городенківського районного суду від 27 квітня 2022 року, набрало законної сили 30.05.2022 року, сторонами не оскаржувалось. Крім того, з заявою про зміну встановленого порядку участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною жоден із батьків не звертались.

Вказаним обставинам справи була надана правова оцінка при ухваленні рішення по суті заявлених позовних вимог, а відтак зазначені обставини не є такими, що виключають необхідність проведення виконавчих дій за виконавчим листом.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що наведені заявником підстави в контексті положень ч. 2 статті 432 ЦПК України не є тими, за наявності яких вимоги заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягали б до задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Городенківського районного суду від 31 серпня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2023 року.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Барков