Справа № 459/1282/21
Провадження № 2/459/644/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Жураковського А.І.

з участю секретаря судового засідання Ганас К.В.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Савки Р.

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , з участю третьої особи на стороні позивача: Червоноградської державної нотаріальної контори, третьої особи на стороні відповідача: приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Степчук Ірини Степанівни, Червоноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ЗМУ МЮ (м. Львів), Головного управління ПФУ у Львівській області, приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Франгулової Лідії Олександрівни, про встановлення факту батьківства та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2021 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту батьківства та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 1981 року по 1987 рік її мати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , спілкувалися, дружили, а у 1989 році почали спільно проживати без укладення шлюбу. Вважає, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 від спільного проживання її матері та батька. У зв?язку з тим, що її матір не перебувала у шлюбі з її батьком, у свідоцтво про народження записали тільки ім?я та по батькові батька відповідно до статті 135 чинного Сімейного Кодексу України. Зазначила, що десь у той самий період часу батько уклав шлюб із ОСОБА_4 , яка згодом народила йому сина - ОСОБА_6 . Шлюб її батька з ОСОБА_4 тривав недовго: приблизно з кінця 1989 року по 2001 рік. У 2001 році її батько та ОСОБА_4 розірвали свій шлюб у судовому порядку, а у 2016 році вони знову уклали шлюб і перебували у ньому до смерті ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08.07.2020 року в порядку окремого провадження вона звернулася до Червоноградського міського суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_8 щодо неї. Однак, Ухвалою Червоноградського міського суду від 08.10.2020 їй було відмовлено в задоволенні заяви у зв?язку з тим, що має місце спір про право, та було роз`яснено, що їй потрібно подати позов на загальних підставах. Також зазначила, що встановлення факту батьківства необхідне їй і для вирішення пенсійного питання, а саме набуття права на пенсію по втраті годувальника у зв`язку і з смертю батька. Відтак, звернулася у суд з позовом про встановлення факту батьківства ОСОБА_8 щодо неї. Вказує, що за життя ОСОБА_8 визнавав її своєю донькою, а вона визнавала його своїм батьком. Вони спілкувалися та зустрічалися. Тому, враховуючи те, що батькові належала квартира на праві власності, вона має права як донька спадкодавця на спадкування за законом у першу чергу. Зазначає, що через не встановлення факту батьківства, порушення строків розгляду справи за її заявою, не повідомлення її нотаріусом про відкриття спадщини та можливість її прийняття з урахуванням її інвалідності, все в сукупності привело до того, що такий строк на прийняття спадщини був пропущений з поважних причин. Крім того, був введений карантин щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а вона відноситься до групи ризику, так як являється особою з інвалідністю, повинна була дотримуватись умов самоізоляції. Тому, 25.03.2021 року направила поштою в Червоноградську ДНК заяву для прийняття спадщини. На свою заяву отримала відповідь про пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також ненадання документу про підтвердження факту смерті ОСОБА_8 , документу про батьківство померлого щодо неї, який також необхідний для прийняття спадщини. Тому змушена просити суд про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як такий пропущений з поважної причини.

07.05.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 31.05.2021.

19.05.2021 відповідачка ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Зазначила, що вона, та ОСОБА_8 були знайомі з ОСОБА_7 до їхнього одруження. Так як вона та ОСОБА_8 проживали разом у громадському шлюбі більше 2-х років до їхнього одруження, вона майже кожен день разом з ОСОБА_8 відвідували його маму, що проживала за адресою АДРЕСА_1 . Мещерякова 3.Ф., мати її покійного чоловіка була хресною матір?ю старшої доньки ОСОБА_7 , тому вони дійсно підтримували стосунки та спілкувались. Вона та її чоловік ніколи не підтримували тісних дружніх стосунків з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Вільний від роботи час вони завжди проводили разом, спілкувались з друзями, приймали у себе гостей, відвідували його маму, разом святкували родинні свята. У них був спільний побут, вони разом спільно вели господарство, був спільний бюджет. Тому в один і той же час ОСОБА_8 не міг одночасно проживати, вести спільний побут з матір?ю позивачки, а відтак зазначені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Також стверджує, що позивачці було відомо про смерть ОСОБА_8 . У встановлені законом строки з заявою до нотаріальної контори не зверталася. Тому позивачкою не наведено жодної поважної причини через що вона була позбавлена у встановлені законом строки подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.

27.05.2021 представник третьої особи Головного управління ПФУ у Львівській області подав пояснення по справі, у яких вказав, що станом на час звернення ОСОБА_1 до них, остання не мала права на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_8 , на підставі положень статтей 36-39 Закону №1058, оскільки у позивачки відсутні документи, які підтверджували б те, що вона була дочкою померлого.

29.06.2021 позивачка подала відповідь на відзив відповідачки ОСОБА_4 та пояснення ГУ ПФУ у Львівській області, у якій вказала, що з такими твердженнями не згідна. На обгрунтованість своїх заперечень відповідачка вказує, що з ОСОБА_8 проживала однією сім?єю з 1986 і лише у 1989 уклали шлюб, і що обставину можуть підтвердити свідки, при тому, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а шлюб вони уклали 01.11.1989, що підтверджується судовим рішенням, яке є в матеріалах справи. Будь-яких письмових доказів чи фактичних беззаперечних обставин такого проживання відповідачка не наводить у своєму відзиві. Назване може лише свідчити про надуманість таких тверджень відповідачки. Долучені відповідачем до справи копії спільних фотографій без зазначення дати коли їх було зроблено, самі по собі не спростовують той факт, що ОСОБА_8 не може бути її батьком. Не надає суду ОСОБА_4 і доказів того, що ОСОБА_8 не надавав їй матеріальної допомоги. Також зазначила, що за життя батька вона ніколи не ставила питання про визнання ОСОБА_8 її батьком шляхом звернення у відповідні органи, оскільки у цьому тоді не було необхідності, та й смерть його була фактично раптовою. Додає, що вона зверталася до Червоноградського міського суду із заявою про встановлення факту батьківства, в тому числі з наміром використати в майбутньому це судове рішення не тільки для оформлення пенсії по втраті годувальника, але й мала намір скористатись ним при оформлені своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_8 . Без документу який би підтверджував факт батьківства ОСОБА_8 відносно неї, в тому числі рішення суду з цього питання, не було сенсу та правової підстави звертатися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки без таких документів нотаріус відмовив би їй своєю постановою у видачі свідоцтва про права на спадщину після смерті ОСОБА_8 , а тим більше, що вона не мала ні свідоцтва про його смерть, так і не знала про заведення спадкової справи після його смерті. Вказала, що позиція ГУ ПФУ у Львівській області щодо предмету позову не висловлена, а викладене зводиться лише до того, що на даний час вона не має прав на отримання пенсії після смерті ОСОБА_9 , оскільки в ПФУ нею не надано документи які підтверджують батьківство ОСОБА_8 відносно неї, з чим вона фактично погоджується, оскільки саме це було причиною її звернення в суд.

13.07.2021 відповідачка подала заперечення на відповідь на відзив, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що позивачкою не подано жодного належного та допустимого доказу про те, що ОСОБА_8 систематично надавав їй матеріальну допомогу як донці. А що до тверджень позивачки про те, що за життя ОСОБА_8 не було необхідності у встановлені батьківства, вказала, що позивачка не ставила такої вимоги, так як знала що її чоловік ніколи не визнає її своєю донькою, вона не була вхожа в їхню сім`ю, вони ніколи не святкували разом родинні свята, як і жодного разу не запрошували ОСОБА_10 до себе у гості. ОСОБА_1 була для них чужою людиною, до якої вони ставились із співчуттям з врахуванням її стану здоров?я. А що до знайомства ОСОБА_8 з її матір?ю, зазначає, що її чоловік знав багатьох жінок, але це не вказує на те, що він є батьком їх дітей. Додала, що жодних перешкод подати заяву в нотаріальну контору через поштовий зв?язок у встановлені законом строки у позивачки не було.

16.08.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

04.10.2021 позивачка подала клопотання щодо проведення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи.

21.01.2022 представник позивачки подав заяву про забезпечення доказів, у якій вказав, що строк зберігання вологого архіву, парафінових блоків та скла з кусочками внутрішніх органів від трупа ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є необхідні для проведення експертизи, обмежений до 15.05.2023 року, а строк проведення судової молекулярно-генетичної експертизи визначити не можливо, керуючись ст. 116 ЦПК України, просив суд винести ухвалу про забезпечення доказів.

Ухвалою від 14.02.2022 провадження у справі зупинено та зобов`язано КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» зберігати вологий архів, парафінових блоків та скла з кусочками внутрішніх органів від трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до проведення експертизи та вступу рішення в законну силу. КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» (м.Львів вул.Пекарська,61, 79010) надати біологічні зразки проведеного гістологічного дослідження трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (79040, м. Львів, вул. Конюшинна, 24).

06.03.2023 представник позивача подав клопотання про призначення додаткової судової молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою від 20.03.2023 провадження у справі зупинено та зобов`язано КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» надати біологічні зразки проведеного гістологічного дослідження трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: чотири предметні скельця з фіксованими гістологічними препаратами трупа ОСОБА_8 та чотири парафінові блоки з гістологічними препаратами трупа ОСОБА_8 експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Призначено у справі додаткову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

06.11.2023 позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити з підстав вказаних у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечила з підстав, вказаних у відзиві.

Представник Червоноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ЗМУ МЮ (м. Львів) подала заяву про розгляд справи у її відсутності, поклалась на думку суду щодо вирішення позову.

Відповідач ОСОБА_6 та інші треті особи у судове засідання не з`явились, заяв чи клопотань не подали.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками зазначені: ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ( Т.1 а.с. 17 ).

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 16.08.2008, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення м. Червоноград, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є особою з інвалідінстю І групи (т.1 а.с. 15).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України №6 від 14.05.2020, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , записані: ОСОБА_11 та ОСОБА_7 . ( Т.1 а.с. 18)

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 25.10.2016, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб - 25.10.2016 (Т.2 а.с. 32).

Рішенням Червоноградського місцевого суду Львівської області від 03.09.2001, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 було розірвано (Т.1 а.с. 30).

Згідно відповіді Червоноградської державної нотаріальної контори від 06.04.2021 №209/01-16, ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_8 , посилаючись на неналежне оформлення заяви та ненадання документу, що підтверджує факт смерті ОСОБА_8 (Т.1 а.с. 46).

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08.10.2020 у справі №459/1869/20 (провадження №2-0/459/56/2020) заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства померлої особи було залишено без розгляду з підстав наявності спору про право (Т.1 а.с.50).

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.02.2021 у справі №459/1869/20 (провадження №22-ц/811/3162/20), ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 08.10.2020-залишено без змін (Т.1 а.с.51-52).

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_4 від 25.04.2005, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 та членам його сім`ї: ОСОБА_13 в рівних частках кожному ( Т.2 а.с. 33).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 05.05.2020, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.2 а.с. 20).

Згідно із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60403070від 02.06.2020, встановлено, що у Спадковому реєстрі є інформація про відкриття спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 (Т.2 а.с.27).

Як видно із свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2021, яку посвідчувала ОСОБА_14 , приватний нотаріус Червоноградського міського нотаріального округу, спадкоємцем зазначеного у даному свідоцтві майна ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спадщина на яку видано дане свідоцтво складається з квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (Т.2 а.с. 35).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №62350299 від 05.11.2020 встановлено, що приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину №66701114 ОСОБА_4 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , вказане право власності зареєстровано в установленому законом порядку (Т.2 а.с.36).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-22/6531/-БД від 24.08.2022, питання, які були поставлені на вирішення експертизи, не вирішували у зв`язку з не встановленням генетичних ознак гістологічних препаратів трупа ОСОБА_8 в парафінових блоках (Т.2 а.с.229-234).

Згідно висновку експерта №Се-19/114-23/5775-БД від 21.08.2023 року додаткової судової молекулярно-генетичної експертизи, вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_8 відносно ОСОБА_1 складає 99,999% (Т.3 а.с.97-104).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_8 визнавав за життя своє батьківство відносно позивачки, мав з нею теплі родинні відносини, допомагав фінансово. Зазначила, що їй не було відомо, що померлий мав ще одну дружину, оскільки після народження ОСОБА_15 вони стали проживати окремо. За життя ОСОБА_16 вони не задумувались над формальностями і не ставили питання про визнання його батьківства, останній ніколи не заперечував того, що він є її батьком.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 повідомила, що була офіційною дружиною ОСОБА_8 , з яким проживала з 1989 року та до його смерті. Ствердила, що померлий за життя не визнавав позивачку своєю донькою, та не допомагав їй матеріально. Додала, що дійсно ОСОБА_15 приходила до них у гості, так як мати померлого була хрещеною її сестри. Однак, ОСОБА_8 ніколи не називав її своєю донькою. Після смерті чоловіка, вона успадкувала його майно.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що являється подругою відповідачки. Вказала, що ОСОБА_4 деякий період часу зустрічалася із ОСОБА_18 , після чого у 1989 році вони одружилися та стали проживати одніює сім`єю у ОСОБА_19 по вул. Грушевського у м.Червоногрді. Згодом у них народився син. Зазначає, що їй ніколи не було відомо, що позивачка донька ОСОБА_16 , оскільки про це ніхто не говорив. Ствердила, що в ОСОБА_16 була дружина ОСОБА_19 , іншої жінки в нього не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що являється подругою та однокласницею відповідачки. Вказала, що ОСОБА_20 з моменту одруження із ОСОБА_21 і по час його смерті проживали разом. Зазначила, що ніколи не чула і незнала, що в ОСОБА_16 була ще одна жінка і дитина. ОСОБА_22 ніколи не говорив, що ОСОБА_15 його донька.

В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ст.53 КпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Разом з тим частина третя статті 53 КпШС України та положення ЦПК України не обмежують коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт кровного споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , який був її батьком та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-23/5775-БД від 21.08.2023 року, в якому вірогідність підтвердження біологічного батьківства складає 99,999%.

Окрім цього, встановлення даного факту підтверджується показами свідка ОСОБА_7 , яка підтвердила, що ОСОБА_8 визнавав за життя своє батьківство відносно ОСОБА_15 .

Встановлення даного факту має для позивачки важливе значення, оскільки дасть змогу їй реалізувати своє право на спадщину після смерті батька.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб(спадкоємців) і спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Перелік осіб, які можуть бути спадкоємцями за законом, передбачено в ст.1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. ст.1220, 1269, 1290 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Отже, відповідно до вимог закону строк на прийняття спадщини ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 розпочався 01.05.2020 та сплинув 01.11.2020. Частиною 2 ст.1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, за відсутності письмової згоди спадкоємця, який прийняв спадщину, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини( ч.3 ст.1272 ЦК України).

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок висловив Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 26.09.2019 р. у справі № 565/1145/17.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємецею першої черги за законом.

Беручи до уваги те, що у позивачки виникли труднощі із доведенням родинного зв`язку з померлим та оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину, більше того, на той час був введений карантин щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а позивачка відноситься до групи ризику, так як являється особою з інвалідністю першої групи, та повинна була дотримуватись умов самоізоляції, внаслідок чого було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, тому суд вважає причину пропуску строку поважною, право позивача таким, що підлягає захисту в судовому порядку. Тому, суд, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18).

Як вбачається із змісту та предмету позовної заяви, а також матеріалів справи, позивачем пред`явлено позов до ОСОБА_6 , який не прийняв спадщину, а тому вважається неналежним відповідачем.

Відтак, у відповідності до правил ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_4 у користь позивачка підлягають стягненню судові витрати, що складаються з 9 415,02 грн витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Керуючись ст.ст. 2, 142, 200, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , являвся батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести відомості до актового запису про народження № 294 складеного 28 березня 1989 року Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме зазначити батьком: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та видати нове свідоцтво про народження.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , надавши додатковий строк два місяця з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_1 9 415 (дев`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 02 коп. понесених судових витрат на проведення експертизи.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.11.2023.

Суддя: А. І. Жураковський