Справа №201/230/13
Провадження №2/932/146/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

третіх осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

10.01.2013 позивачка звернулася до суду із позовом у якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_10 від 21.12.1994 на користь ОСОБА_3

23.04.2019 позивачкою подано заяву, якою доповнено підстави позову.

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є дочкою ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання склала оскаржуваний заповіт за яким заповіла належний їй будинок відповідачці. Проте ОСОБА_10 вказаного заповіту не підписувала. Остання була інвалідом першої групи, у неї було гостре порушення мозкового кровообігу, хронічна недостатність кровообігу, церебральний атеросклероз та інші хвороби. Вона приймала багато лікарських засобів. Також остання мала поганий зір. Вона була немобільною, за нею доглядала позивачка. Тому ОСОБА_10 не могла підписати заповіт.

Окрім того позивачка стверджує про наступні порушення при посвідченні заповіту: відсутній засвідчувальний напис про причини неможливості підписати заповіт заповідачем; нотаріусом не прочитано заповіт заповідачу; у заповіті не зазначено місця проживання заповідача; нотаріусом не встановлено особу заповідача.

Позиція відповідача та третіх осіб викладена в численних поясненнях і запереченнях та зводиться до того, що спір між сторонами вже вирішено в межах цивільної справи №2-10510/11, оскаржуваний заповіт підписано ОСОБА_10 а її волевиявлення було вільним.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову, навели підстави аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач, треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечили проти задоволення позову.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися.

Обставини, встановлені судом.

Судами розглядалася справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи -Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання недійсним заповіту від 21.12.1994, складеного ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 .

Підставами позову ОСОБА_1 визначала ту обставину, що у на час підписання заповіту заповідачка не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2012 у справі №2-10510/11, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову.

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 мала вісьмох дітей - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , що визнано сторонами справи та підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу.

21.12.1994 ОСОБА_10 склала заповіт на користь ОСОБА_3 . Даний заповіт було посвідчено нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори.

Цим заповітом було скасовано попередній заповіт, який було складено 29.06.1994 ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 .

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті позивач, відповідач та треті особи подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується текстами вказаних заяв наявних в спадковій справі.

При складанні спірного заповіту нотаріусом було перевірено особу та дієздатність спадкодавця, вимоги закону про форму та зміст, а також нотаріальне посвідчення заповіту порушені не були.

Також судом вказано, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності будь яких психічних захворювань у спадкодавця, або доказів наявності будь яких інших обставин, в підтвердження того, що волевиявлення ОСОБА_10 при складанні заповіту не було вільним.

Окрім того суд виходив із того, що звертаючись до суду 07.12.2011, позивачкою пропущено встановлений законом строк позовної давності.

Згідно складеного с межах даної справи висновку судової комісійної почеркознавчої експертизи від 13.04.2016 - два підписи від імені ОСОБА_10 на заповіті від 21.12.1994 складеного на ОСОБА_3 виконані самою ОСОБА_10 .

Згідно складеного с межах даної справи висновку експертизи від 14.02.2017 - при аналізі наданої медичної карти амбулаторного хворого №292644 на ім`я ОСОБА_10 , було встановлено про відсутність відомостей про будь-які анатомічні зміни, або функціональні розлади правої кисті ОСОБА_10 (а також всієї правої верхньої кінцівки), які б фізично заважали їй здійснювати звичайні маніпуляції кінцівкою, в тому числі власноручно підписати заповіт 21.12.1994.

Із дослідженого судом в межах даної справи заповіту ОСОБА_10 в користь відповідача вбачається, що такий заповіт підписано безпосередньо заповідачем на дому. У заповіді вказано ПІБ заповідача та адресу її місця проживання.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ч.1 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У судовій практиці Великої Палати Верховного Суду йдеться про те, що загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень (див. постанову від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц). Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія вказаного принципу проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, скільки в процесі його правозастосування. Гарантія остаточності та обов`язковості судових рішень є складовими принципу правової визначеності та означають, що остаточне рішення компетентного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив таке рішення, і не може переглядатися (постанова від 21.02.2020 у справі №813/2646/18).

За приписами пунктів 2.1 та 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, експерт має право заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів. На експерта покладається обов`язок повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання.

У постанові Верховного Суду від 09.06.2022 в справі №369/1913/17 вказано, що право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим (відповідний висновок існує давно та є однозначним, останній раз наведений в постанові ВС від 18.10.2023 у справі №490/5763/19).

Висновки суду.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовано двома підставами, перша зводиться до не підписання заповідачем - ОСОБА_10 оскарженого заповіту від 21.12.1994, друга зводиться до порушень процедурного законодавства під-час нотаріального посвідчення вказаного заповіту.

Висновком судової експертизи підтверджено факт підписання оскарженого заповіту саме ОСОБА_10 .

Стороною позивача висловлювалися заперечення щодо вказаного висновку, проте ґрунтуються на тому, що експерт не дослідив медичних документів заповідача, яка хворіла та мала похилий вік.

Такі доводи суд вважає хибними.

Зокрема, достатність матеріалів для проведення експертизи визначається експертом, який несе відповідальність за свої рішення. У випадку недостатності матеріалів експерт зобов`язаний відмовитися від проведення експертизи. У даному випадку експертиза проведена, відповідно наданих для дослідження матеріалів експерту було достатньо.

Окрім того експерти підтвердили факт підписання заповіту заповідачем. Відтак підпис останнього не зазнав змін, в тому числі у зв`язку з віком чи хворобою. Тому дослідження документів про здоров`я заповідача видається непотрібним.

Більше того, за висновком проведеної в межах даної справи експертизи, встановлено про відсутність відомостей про будь-які анатомічні зміни, або функціональні розлади всієї правої верхньої кінцівки ОСОБА_10 , які б фізично заважали їй власноручно підписати заповіт 21.12.1994.

При цьому стороною позивача не обґрунтовано яким чином медична документація може вплинути на висновок експерта. Тому відповідні доводи є голослівними.

Щодо іншої підстави позову, то визначальною є та обставина, що жодна із наведених позивачем процедурних порушень не свідчить про спотворення волі спадкодавця, тому не може мати наслідком визнання недійсним заповіту.

Крім того засвідчувальний напис про причини неможливості підписати заповіт заповідачем та вказівка про те, що нотаріусом не прочитано заповіт заповідачу правомірно відсутні на заповіті оскільки такий заповіт, оскільки заповіт був прочитаний заповідачем та підписувався безпосередньо ним.

У заповіті вказано місце проживання заповідачки, а її особу було належним чином встановлено (перевірено), що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи.

Більше того ОСОБА_1 заявлялося про процедурні порушення при посвідченні заповіту в межах справи №2-10510/11. Із цього приводу суди зазначили, що при складанні спірного заповіту нотаріусом було перевірено особу та дієздатність спадкодавця, вимоги закону про форму та зміст, а також нотаріальне посвідчення заповіту порушені не були.

Відтак вказані вище доводи позивача є також голослівними.

З огляду на наведене позов ОСОБА_1 є безпідставним та не може бути задоволеним.

Окрім того, слід зазначити, що у справі №2-10510/11 суди також однозначно вказали про пропуск позивачем строку позовної давності із зверненням до суду із вимогою про визнання недійсним заповіту.

Тобто доводи відповідача із цього приводу є вірними.

Проте, враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку із його необґрунтованістю, неможливо відмовити в позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню. Інших судових витрат до стягнення на заявлено.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.11.2023.

Суддя: В.І. Цитульський