Справа № 681/1464/23
УХВАЛА

"09" листопада 2023 р.

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне подання головного державного виконавця Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вовженяка Руслана Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , -

встановив:

08 листопада 2023 року головний державний виконавець Полонського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі звернувся до суду з поданням про обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні в Полонському ВДВС у Шепетівському районі перебуває виконавче провадження ВП № 70972372 від 08.02.2023 року з виконання виконавчого листа № 681/421/16-ц виданого Полонським районний судом 19.01.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 2917387 грн. 12 коп.

08.02.2023 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржницю зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Однак боржниця декларацію не подала, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не вчинила, на виклик державного виконавця не з`явилася, підтверджуючих документів про сплату боргу не надала.

Під час виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника. Також здійснено запити, згідно відповідей на які дані про зареєстровані за боржницею транспортні засоби в МВС відсутні, інформація щодо джерел отримання доходів боржникцею в ДРВО відсутня, боржниця на обліку в органах ДФС не перебуває, а зареєстроване за боржницею нерухоме майно перебуває в іпотеці.

Згідно відповіді з Державної прикордонної служби України в період з 08.02.2023 року по 07.11.2023 року боржницею двічі здійснено перетин державного кордону.

Оскільки рішення суду не виконане, а боржниця ухиляється від його виконання просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, начальник відділу ДВС подала до суду клопотання про розгляд подання без присутності представника відділу.

Дослідивши матеріали подання суд зазначає про наступне.

Головним державним виконавцем Полонського ВДВС у Шепетівському районі 08 лютого 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 681/421/16-ц, виданим Полонським районний судом 19.01.2023 року про стягнення 2917387 грн. 12 коп. з ОСОБА_1 , якою зобов`язано боржницю подати декларацію про доходи та майно. Постанова надіслана боржниці за № 6223 від 08.02.2023 року (а.с.2,3).

Доказів отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2023 року матеріали подання не містять.

08.02.2023 року за № 6225 ОСОБА_1 також надіслано виклик державного виконавця (а.с.4).

Доказів отримання ОСОБА_1 виклику державного виконавця матеріали подання не містять.

08.02.2023 року головним державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення судового збору (а.с.5,6), а 17.02.2023 року постанову про арешт коштів боржника (а.с.7).

Згідно з відповідей на запити головного державного виконавця до Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової служби України інформація щодо джерел отримання доходів боржницею в ДРВО відсутня, дані про зареєстровані за боржницею транспортні засоби в МВС відсутні, боржниця на обліку в органах ДФС не перебуває (а.с.8-17).

З даних відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону ОСОБА_1 в період з 08.02.2023 року по 07.11.2023 року двічі перетинала державний кордон, зокрема 21.07.2023 року (в`їзд) та 14.09.2023 року (виїзд) (а.с.18).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок в АДРЕСА_1 , який перебуває в іпотеці в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», та житловий будинок в АДРЕСА_2 , який перебуває в іпотеці в ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 18-26).

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,(далі - Конвенція), кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У справі «Гочев проти Болгарії», (рішення від 26.11.2009 року), Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII.

Відповідно до вимог ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Звертаючись до суду з відповідним поданням виконавець зазначав, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, зокрема, не вживає заходів щодо виконання рішення.

Згідно зі ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду за кордон і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в разі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

У проведеному 01.02.2013 року Верховним Судом України аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вказано, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Також Верховний Суд України надав наступні роз`яснення:

оскільки, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання;

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання;

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин;

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження;

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб;

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В матеріалах подання присутні докази про сам факт наявності заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк», зокрема копія виконавчого листа та постанови про відкриття провадження.

Однак матеріали подання не містять доказів того, що боржниця повідомлена про відкрите виконавче провадження, свідомо ігнорує зобов`язання за рішенням суду, на законні вимоги державного виконавця не реагує та навмисно не виконує їх, тобто ухиляється від виконання рішення суду.

В свою чергу, необізнаність боржниці про наявність відкритого виконавчого провадження, не отримання нею виклику до державного виконавця вказує на відсутність з її сторони такої обов`язкової підстави для обмеження у праві виїзду за межі України як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду.

Таким чином, враховуючи, що державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржниця ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судом, а також відомостей про обізнаність її з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання подання державного виконавця є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.260, 261, 352, 354, 441 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вовженяка Руслана Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 14.11.2023 року.

Суддя: