РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2023 р. Справа № 596/291/21

Провадження № 2/596/12/2023 Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Митражик Е.М.

при секретарі судового засідання Кузик М.Я.

за участю позивача за первісним позовом-

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом-

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

представника ОСОБА_2 адвоката Башуцького І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю. Просить визнати за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частини наступного нерухомого майна:

- житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , площею 828.3 кв.м., право власності на яке зареєстроване 15.03.2010 р. Гусятинським РК БТІ - вартістю 414 150 грн.;

- 74/100 частини будинку торгівлі по АДРЕСА_2 , загальною площею 1861,50 кв.м., право власності на яке зареєстроване 25.01.2010 р. Гусятинським РК БТІ - вартістю 688 755 грн.;

- 38/100 цілісного майнового комплексу, адміністративно-виробничого

приміщення, «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 2005.30 кв.м., водогрійка, 1, право власності на яке зареєстроване 29.10.2012 р. Гусятинським РК БТІ - вартістю 23 066 грн.;

- магазину по АДРЕСА_1 , площею 150.5 кв.м., право власності на яке зареєстроване 17.03.2010 р. Гусятинським РК БТІ - вартістю 75 250 грн.;

- житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 , загальною площею 411,8 кв.м., право власності на яке зареєстроване 31.08.1995 р. Гусятинським РК БТІ - вартістю 205 900 грн.;

- будинку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_4 , загальною площею 151,50 кв.м., право власності на яке зареєстроване 08.11.2002 р. Гусятинським РК БТІ - вартістю 75 750 грн.;

- 83/100 частини нежитлового приміщення по АДРЕСА_5 , загальною площею 1111,2 кв.м., право власності на яке зареєстроване 30.06.2017 р. - вартістю 461 148 грн.;

- нежитлового приміщення по АДРЕСА_6 , загальною площею 1346,3 кв.м., право власності на яке зареєстроване 04.05.2001 р. Чортківським БТІ - вартістю 673 150 грн.;

- нежитлового приміщення, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_7 , загальною площею 437,2 кв.м., право власності на яке зареєстроване 06.11.2002 р. Зборівським БТІ - вартістю 218 600 грн.

Посилається на те, що вищевказане нерухоме майно ними набуто у власність за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, яке зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме, з 06.08.1978 року по 06.10.2015 р. дату винесення рішення Гусятинським районним судом Тернопільської області по справі № 596/1625/15-ц про розірвання шлюбу. Набуте ними за час перебування у шлюбі з відповідачем майно є спільною сумісною власністю, де при поділі кожному належить по 1/2 частині об`єктів нерухомого майна. Також зазначає про те, що разом з ОСОБА_2 займалися підприємницькою діяльністю, позивач з 31.01.1996 р., а відповідач з 20.11.1998 р. та на час розірвання шлюбу-06.10.2015 р., спільний оборотний капітал становив 7 055 124, 73 гривень. За домовленістю з відповідачем, після продажу товару він повинен був повернути їй вартість половини товару за мінусом 20 % торгових витрат, що становить 2 822 050 грн. (7 055 124.73грн. : 2 = 3 527 562.36 грн. - 705 512 грн.), де: 7 055 124,73 грн. - загальна вартість товару; 3 527 562.36 грн. частина вартості товару; 705 512 грн. - 20 % від частини належної ОСОБА_1 вартості товару.

Також позивач зазначає про те, що ОСОБА_2 після розірвання шлюбу здавав в оренду приміщення (з 06.10.2015 р. по даний час) і отримує за них орендну плату. За період з 01.04.2018 р. по 31.12.2020 р. відповідач отримав орендну плату на суму: 5 692 500,00 грн., з яких їй належить частина в сумі 2 846 250,00 грн. Зокрема, за оренду: нежитлового приміщення по АДРЕСА_6 , загальною площею 1346,3 кв.м., по ціні 100 грн. за 1 м.кв. за 33 місяці 4 290 000 грн.; будинку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_4 , загальною площею 151,50 кв.м., по ціні 50 грн. за 1 м.кв. за 33 місяці 247 500 грн.; по об`єктах нерухомого майна комерційного призначення по АДРЕСА_8 і АДРЕСА_9 , загальною орендною площею 500 кв.м. по 50 грн./1 м.кв. за 33 місяці 825 000 грн.; нежитлового приміщення по АДРЕСА_5 орендною площею 500 кв.м. по 20 грн./1 м.кв. за 33 місяці 330 000 грн. Всього просить стягнути 5 668 300,00 грн.( 2 822 050 грн. + 2 846 250 грн.) та судові витрати. Посилаючись на те, що з відповідачем згоди про поділ спільного майна в позасудовому порядку не досягнуто, позивач просить її вимоги задовольнити.

Ухвалою від 10.03.2021 року провадження в справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

26.07.2021 року ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги та просить, окрім первісних позовних вимог, визнати за нею, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, право власності на частину приміщення столової алюмінієвої, площею 328,3 м2 та частину приміщення цеху приготування їжі площею 54,8 м2, що знаходяться в АДРЕСА_5 ; стягнути з ОСОБА_2 130 000,00 гривень, що складає половину суми від проданого останнім автомобіля Ман 8.150 р.н. НОМЕР_1 , сума продажу 260 000 гривень; стягнути з ОСОБА_2 126 000,00 гривень, що складає половину вартості проданого останнім за 253 200,00 гривень і зрізаного головного корпусу з господарськими приміщеннями, що знаходиться в АДРЕСА_5 .

Представник відповідача адвокат Башуцький І.Я. подав відзиви на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, в яких відповідач визнавав позовні вимоги частково. Не заперечував щодо позову в частині визнання за позивачем в порядку поділу майна права на будинку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_4 ; нежитлового приміщення по АДРЕСА_6 ; нежитлового приміщення, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_7 , що були придбані за час фактичних шлюбних відносин між сторонами.

Зазначає про те, що фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існували в період з 06 серпня 1978 року до початку 2009 року, оскільки з початку 2009 року, у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин, сторони проживають окремо ( ОСОБА_2 проживає в будинку АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 проживає та з 13.08.2009 р. зареєстрована в будинку АДРЕСА_10 , спільного домашнього господарства та спільного сімейного бюджету не ведуть).

Посилається на те, що набуте ОСОБА_2 за особисті кошти після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами нерухоме майно, поділу не підлягає. А саме, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 828, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за ОСОБА_2 -15.03.2010 р.. на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2010 у справі №2-131/2010 р.; 55/100 частини будинку торгівлі, загальною площею 1023. 7 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано за ОСОБА_2 -25.01.2010 р., на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28.10.2009 у справі №2-926/2009 р.; 38/100 частини цілісного майнового комплексу, загальною площею 1408. 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано за ОСОБА_2 07.11.2012 року на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 29.10.2012 р.; магазин, заг. площею 150, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за ОСОБА_2 17.03.2010 р. на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2010 у справі №2-206/2010 р.

Заперечує щодо вимог в частині визнання за позивачем права власності на частину від 83/100 частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 з тієї підстави, що право власності набуто та зареєстровано за ОСОБА_2 - 26.06.2017 року, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 . Щодо вимоги на частини на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 заперечує посилаючись на те, що право особистої приватної власності зареєстровано за відповідачем 31.08.1995 р. на підставі свідоцтва на право приватної особистої власності на жилий будинок від 23.08.1995 р., виданим виконкомом Копичинецької міської Ради народних депутатів Гусятинського району, тому відповідно до норм ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин), домоволодіння належить ОСОБА_2 на праві приватної особистої власності та поділу не підлягає.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5 668 300,00 грн. не визнає повністю. Заперечує наявність спільного оборотного капіталу (залишків товару) у спільних магазинах, вказує на те, що незрозуміло про який саме спільний товар та про які саме спільні магазини вказує позивачка. Відповідач не надавав та не надає в оренду жодного майна, про яке зазначено позивачем в позові, відповідно і не отримує орендної плати.

ОСОБА_1 подала відповідді на відзиви на позовну заяву та на заяву про збільшення позовних вимог, в яких не погоджується із запереченнями та доводами ОСОБА_2 , викладені у відзивах на пред`явлений нею позов та на збільшені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.06.2021 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, та об`єднано в одне провадження.

В зустрічному позові ОСОБА_2 просить визнати за ним в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частини будівель та споруд, а саме: адмінбудинок цегляний, позначений літ. «А» загальна площа 545,5 кв.м., консервний цех №1 «Б» цегляний загачена площа - 2546,5 кв.м., консервний цех №2 «Б» площею 2284,6 кв.м., пекарня «В» цегляна загальна площа 621,1 кв.м., котельня - майстерня «Г» цегляна загальна площа - 738,1 кв.м., тарно-матеріальний склад «Д» цегляний загальна площа 1404,1 кв.м., вага «Ж» цегляна площею 260,0 кв.м., майстерня «З» цегляна площею 148,2 кв. м., свинарник «К» цегляний площею 318,2 кв.м., мішкотріпалка «Л» цегляна площею 44,0 кв.м., гараж «М» цегляний площею 210,2 кв.м., прохідна «О» цегляна площею 23,7 кв.м. склад «Н» цегляний площею 498,0 кв.м, скважина «П» бетонна площею 10,5 кв.м., скважина «П» бетонна площею 20,0 кв.м., службове «Р» цегляне площею 25,6 кв.м.. градирня «Ф» цегляна площею 57,1 кв.м. туалет «Т» цегляний площею 6,2 кв.м., склад «У» металевий площею 697,8 кв.м., підстанція «Ф» цегляна площею 72,3 кв.м., мазутна «X» цегляна площею 45,5 кв.м., заправочна «Ц» цегляна площею 19,2 кв.м., склад «Ш» цегляно-металевий площею 80,0 кв.м., водо насосна «Щ» цегляна площею 12,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 17.05.2004 р., на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ВВВ № 907912 від 17.05.2004 р.;

- житлового будинку, загальна площа 56,7 кв.м, житлова площа 37.3 кв.м. з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , право власності зареєстровано за ОСОБА_1 -29.08.1995 р., на підставі договору купівлі - продажу від 29.08.1995 р. Посилається на те, що вищевказане нерухоме майно було придбано сторонами за час фактичних шлюбних відносин, тому є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу в рівних частках.

Окрім того, просить визнати його особистою приватною власністю майно, набуте ним за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. А саме: - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 828,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що право власності зареєстровано за ОСОБА_2 - 15.03.2010 р. на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2010 у справі №2-131/2010 р.;

-55/100 частини будинку торгівлі, загальною площею 1023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що право власності зареєстровано за ОСОБА_2 25.01.2010 р. на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28.10.2009 у справі №2-926/2009 р.;

-38/100 частини цілісного майнового комплексу, загальною площею 1408,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що право власності зареєстровано за ОСОБА_2 - 07.11.2012 р. на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 29.10.2012 р.;

- магазин заг. площею 150,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що право власності зареєстровано за ОСОБА_2 17.03.2010 р. на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2010 у справі №2-206/2010 р. Зазначає про те, що вищенаведене майно було набуте ним за особисті кошти під час окремого проживання сторін, в період з січня 2009 року по 26 жовтня 2015 року. Також просить стягнути з ОСОБА_1 судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач за первісним позовом- відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та просить задоволити. Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 заперечує, подала заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності .

Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , його представник адвокат Башуцький І.Я. в задоволенні первісного позову просять відмовити повністю з підстав наведених у відзивах, окрім того, із застосуванням наслідків спливу позовної давності згідно заяви від 17.07.2023 року. Просять зустрічний позов задоволити повністю та стягнути з ОСОБА_1 судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Заслухавши усні пояснення та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюб 06 серпня 1978 року Хмелівською сільською Заліщицького району Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №14, який заочним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області у справі №596/1625/15-ц від 06.10.2015 року розірвано. Рішення суду набрало законної сили 26.10.2015 року.(а.с.6 т.1) Під час шлюбу сторін було набуто нерухоме майно, яке було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 . А саме, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо суб`єкта №290137758, сформованої 14 грудня 2021 року(а.с.178-184 т.1), за ОСОБА_2 зареєстровано право власності: -15.03.2010 року на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2010 року. Наведене підтверджується копією рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2010 року справа №2-131/2010 р.(а.с.10 т.1), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Гусятинського РК БТІ від 15.03.2010 р.(а.с.11 т.1);

-04.07.2011 року на 74/100 частини будинку торгівлі, загальною площею 1861,50 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 . Наведене підтверджується копією рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28.10.2009 року справа №2-926/2009 р.(а.с.13 т.1), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Гусятинського РК БТІ від 25.01.2010 р.(а.с.14 т.1); -07.11.2012 року на 38/100 частини цілісного майнового комплексу, що знаходиться по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 виданого виконкомом Копичинецької міської ради від 29.10.2012 року. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 29.10.2012 року(а.с.19 т.1), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Гусятинського РК БТІ від 07.11.2012 р.(а.с.20 т.1); -17.03.2010 року на магазин по АДРЕСА_1 на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2010 року. Наведене підтверджується копією рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.02.2010 року справа №2-206/2010 р.(а.с.16 т.1), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Гусятинського РК БТІ від 17.03.2010 р.(а.с.17 т.1); -22.03.2011 року на домоволодіння по АДРЕСА_3 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності від 23.08.1995 року із реєстровим написом Чортківського МБТІ від 31.08.1995 року(а.с.22 т.1); -22.03.2011 року на нежитлову будівлю-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу, б/н від 23.05.2001 року, Товарна біржа «Тернопільська біржа нерухомості». Наведене підтверджується копією договору купівлі-продажу приміщення магазину, б/н від 23.05.2001 року (а.с.24 т.1). 04 травня 2001 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будівлі та споруди в цілому, основний комплекс цегляний загальною площею 976,1 кв.м., прохідну цегляну, загальною площею 84,1 кв.м. та склад металевий, загальною площею 286,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2001 року Чортківським РК БТІ (а.с.7 т.1). 16 листопада 2001 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 загальною площею 437,2 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 16 листопада 2001 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу №394 від 16 листопада 2001 року та реєстраційним посвідченням від 06.11.2002 року Зборівського РК БТІ(а.с.27, 28 т.1). Згідно реєстраційного посвідчення від 15.03.2003 р. виданого Гусятинським РК БТІ слідує, що за ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного на аукціоні, проведеного Тернопільською агропромисловою біржею 03.03.2003 року, приміщення столової алюмінієвої (Літера «Е»), в Гусятині по АДРЕСА_5 , загальною площею 328,3 кв.м.. Записано в реєстрову книгу №8, за реєстровим номером №1414.(а.с.129 т.1) Згідно реєстраційного посвідчення від 15.03.2003 р. виданого Гусятинським РК БТІ слідує, що за ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного на аукціоні, проведеного Тернопільською агропромисловою біржею 03.03.2003 року, приміщення цеху приготування їжі (Літера «Е1»), в Гусятині по АДРЕСА_5 , загальною площею 54,8 кв.м. Записано в реєстрову книгу №8, за реєстровим номером №1414.(а.с.130 т.1) Частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України встановлює, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1-3 статті 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. (ч.1 ст.69 СК України) Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як слідує із Висновків про вартість об`єктів оцінки, складених ТОВ «Оціночна компанія «Вікторія» станом на 04.01.2021 року та наданих ОСОБА_1 до первісного позову, ринкова вартість: - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 заг.площею 828,3 кв.м. складає 414 150,00 грн.(а.с.12 т.1); -74/100 частини будинку торгівлі, загальною площею 1861,50 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 складає 688 755,00 грн.(а.с.15 т.1); -5/200 частини цілісного майнового комплексу, що знаходиться по АДРЕСА_2 , заг.площею 2005,3 кв.м. складає 25 066,25 грн.(а.с.21 т.1); -магазину по АДРЕСА_1 заг.площею 150,5 кв.м. складає 75 250,00 грн.(а.с.18 т.1); -домоволодіння по АДРЕСА_3 заг.площею 411,8 кв.м. складає 205 900,00 грн.(а.с.23 т.1);

- нежитлової будівлі по АДРЕСА_4 заг. площею 151,50 кв.м. складає 75 750,00 грн.(а.25 т.1); - нежитлової будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 загальною площею 437,2 кв.м. складає 218 600,00 грн.(а.26 т.1); - будівлі та споруди в цілому, основний комплекс цегляний, прохідна, склад загальною площею 1346,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 складає 673 150,00 грн.(а.8 т.1) Щодо вартості об`єктів нерухомого майна, що підлягає поділу, вказаного у позовах, сторони досягли згоди та її не оспорювали. Отже, враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на 1/2 частини нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; 74/100 частини будинку торгівлі по АДРЕСА_2 ; 38/100 цілісного майнового комплексу, адміністративно-виробниче приміщення, «А» по АДРЕСА_2 ; магазину по АДРЕСА_1 ; житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 ,; будинку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_4 ; 83/100 частини нежитлового приміщення по АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення по АДРЕСА_6 ; нежитлове приміщення, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_7 ; приміщення столової алюмінієвої (Літера «Е»), в АДРЕСА_5 ; приміщення цеху приготування їжі (Літера «Е1»), в АДРЕСА_5 -підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на 1/2 частини нерухомого майна-83/100 частин будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_5 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення. Як слідує із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо суб`єкта №290137758, сформованої 14 грудня 2021 року(а.с.178-184 т.1), за ОСОБА_2 30 червня 2017 року зареєстровано право спільної часткової власності на 83/100 частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.178-179 т.1). Оскільки шлюб між сторонами було розірвано 06 жовтня 2015 року, а право власності на вищевказане нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 30 червня 2017 року, тобто, після розірвання шлюбу, тому відсутні підстави вважати майно спільною сумісною власністю подружжя та таким, що підлягає поділу. Також не підлягають до задоволення і решта позовних вимог ОСОБА_1 , а саме про стягнення 2 822 050,00 грн. - вартості половини від продажу товару за мінусом 20% торгових витрат; 2 846 250,00 грн. - половину отриманої відповідачем орендної плати за здачу приміщень; 130 000,00 гривень, що складає половину суми від проданого автомобіля Ман 8.150 р.н. НОМЕР_1 ; 126 000,00 гривень, що складає половину вартості проданого і зрізаного головного корпусу з господарськими приміщеннями, що знаходиться в АДРЕСА_5 з наступних підстав. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Згідно ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч 4,5 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Сторони не заперечують в судовому засіданні, що займалися підприємницькою діяльністю, в тому числі під час перебування в зареєстрованому шлюбі. (а.с.51 т.1)

Однак, пред`являючи до відповідача позовну вимогу про стягнення 2 822 050,00 грн., що складає вартості товару, який за домовленістю з відповідачем, після продажу товару, що на час розірвання шлюбу-06.10.2015 р. спільний оборотний капітал становив 7 055 124,73 гривень, повинен був повернути їй вартість половини товару за мінусом 20 % торгових витрат, надано виключно роздруківку у вигляді таблиці«Взаєморозрахунки з клієнтами» з 01.09.15 по 30.09.15 ОСОБА_2 »(а.с.31-36 т.1), зміст якої не підтверджує позовні вимоги в цій частині. ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача за первісним позовом 2 846 250,00 грн., що становить частину отриманої ОСОБА_2 після розірвання шлюбу (з 06.10.2015 р. по даний час) орендної плати за здачу в оренду приміщень: по АДРЕСА_6 , загальною площею 1 346,3 кв.м., по ціні 100 грн. за 1 м.кв. за 33 місяці 4 290 000 грн.; будинку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_4 , загальною площею 151,50 кв.м., по ціні 50 грн. за 1 м.кв. за 33 місяці 247 500 грн.; по об`єктах нерухомого майна комерційного призначення по АДРЕСА_8 і АДРЕСА_9 , загальною орендною площею 500 кв.м. по 50 грн./1 м.кв. за 33 місяці 825 000 грн.; нежитлового приміщення по АДРЕСА_5 орендною площею 500 кв.м. по 20 грн./1 м.кв. за 33 місяці 330 000 грн.

Однак, на підтвердження вказаної вимоги позивачем надано лише фотознімки, на яких зображені вхідні двері із різними вивісками, назвами, будівлі, приміщення, на яких зображені різні товари. На фото містяться рукописні підписи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . (а.с.84-100 т.1) Надані позивачем фотозображення не підтверджують обставин, на наявність яких посилається ОСОБА_1 , а саме, надання в оренду вищевказаного нерухомого майна та отримання відповідачем за це орендної плати. Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 130 000,00 гривень, що складає половину суми від проданого останнім автомобіля Ман 8.150 р.н. НОМЕР_1 , який придбаний за час перебування ними в шлюбі та був зареєстрований за ОСОБА_2 , суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про дорожній рух" власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом. На зареєстровані транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та/або електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, таким транспортним засобам присвоюються номерні знаки (їх буквено-цифрова комбінація). Позивачем ОСОБА_1 не надано доказів придбання протягом перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та здійснення державної реєстрації транспортного засобу Ман 8.150 р.н. НОМЕР_1 ні на неї, ні на ОСОБА_2 , а також доказів про відчуження останнім даного автомобіля в користь третіх осіб за 260 000,00 грн. Долучена фотографія вантажного транспортного засобу із зазначенням рукописним текстом марки та номерного знака(а.с.131 т.1) не може вважатись належним та достатнім доказом на підтвердження позовної вимоги, тому суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити за недоведеністю. Також, беручи до уваги те, що в задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, права власності на частину 83/100 частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 відмовлено з тих підстав, що вказане майно не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки набуте ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, то позовні вимоги про стягнення 126 000,00 гривень, що складає половину вартості проданого і зрізаного головного корпусу з господарськими приміщеннями, що знаходиться в АДРЕСА_5 , не підлягає.

Посилання сторони відповідача за первісним позовом на те, що позивачем не надано правовстановлюючого документа, що підтверджує зареєстроване за ОСОБА_2 право власності на: приміщення столової алюмінієвої Літера «Е», в АДРЕСА_5 , загальною площею 328,3 кв.м. та приміщення цеху приготування їжі Літера «Е1», в АДРЕСА_5 , загальною площею 54,8 кв.м., суд до уваги не бере, оскільки в матеріалах справи наявні реєстраційні посвідчення від 15.03.2003 р. видані Гусятинським РК БТІ про реєстрацію на праві приватної власності за ОСОБА_2 вищевказаного нерухомого майна, записані в реєстрову книгу №8, за реєстровим номером №1414.(а.с.129,130 т.1) Доводи сторони відповідача про те, що домоволодіння розташоване по АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на праві приватної особистої власності на підставі свідоцтва на право приватної особистої власності на жилий будинок від 23.08.1995 р., тому поділу не підлягає суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 22, частини першої статті 24, статті 25, частини першої статті 28 КпШС України (у редакції, чинній на час надбання спірного нерухомого майна), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Оскільки вищевказане домоволодіння було набуте за час перебування сторін в шлюбі, то на нього поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя та відповідно майно підлягає поділу.

Розглядаючи зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи слідує, що під час шлюбу сторін було набуто нерухоме майно, яке було зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 .

А саме:-17.05.2004 року на будівлі та споруди, а саме: адмінбудинку цегляний, позначений літ «А» загальна площа - 545,5 кв.м., консервний цех №1 «Б» цегляний загальна площа 2546,5 кв.м., консервний цех №2 «Б» площею 2284,6 кв.м., пекарня «В» цегляна загальна площею 621,1 кв.м., котельня - майстерня «Г» цегляна загальна площа - 738,1 кв.м., товарно-матеріальний склад «Д» цегляний загальна площа 1404,1 кв.м., вага «Ж» цегляна площею 260,0 кв.м., майстерня «З» цегляна площею 148,2 кв.м., свинарник «К» цегляний площею 318,2 кв.м., мішкотріпалка «Л» цегляна площею 44,0 кв.м., гараж «М» цегляний площею 210,2 кв.м., прохідна «О» цегляна площею 23,7 кв.м, склад «Н» цегляний площею 498,0 кв.м, скважина «П» бетонна площею 10,5 кв.м., скважина «П» бетонна площею 20,0 кв.м., службове «Р» цегляне площею 25,6 кв.м., градирня «Ф» цегляна площею 57,1 кв.м. туалет «Т» цегляний площею 6,2 кв.м., склад «У» металевий площею 697,8 кв.м., підстанція «Ф» цегляна площею 72,3 кв.м., мазутна «X» цегляна площею 45,5 кв.м., заправочна «Ц» цегляна площею 19,2 кв.м., склад «Ш» цегляно-металевий площею 80.0 кв.м., водо насосна «Щ» цегляна площею 12,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ВВВ № 907912 від 17.05.2004 р.(а.с.63 т.1); витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Гусятинського РК БТІ від 17.05.2004 р.(а.с.64 т.1);

-31.08.1995 р. на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_11 , загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 29.08.1995 р. та реєстровим написом на ньому Чортківського МБТІ від 31.08.1995 р. (а.с.62 т.1). Враховуючи наведені вимоги закону, те, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу в рівних частках, тому вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на частини даного нерухомого майна підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання його особистою приватною власністю майна, набутого ним за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, зокрема, житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 828,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано 15.03.2010 р.; 55/100 частини будинку торгівлі, загальною площею 1023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності за ОСОБА_2 25.01.2010 р.;-38/100 частини цілісного майнового комплексу, загальною площею 1408,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано 07.11.2012 р.;- магазин заг. площею 150,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано 17.03.2010 р., суд зазначає наступне. Позивач за зустрічним позовом як на підставу вказаних вимог посилається на те, що вищенаведене майно було набуте ним за особисті кошти під час окремого проживання сторін у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а саме в період з січня 2009 року по 26 жовтня 2015 року. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у ст. 57 СК України. Так, відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини,чоловіка є: 1)майно,набуте нею,ним до шлюбу; 2)майно,набуте нею,ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3)майно,набуте нею,ним за час шлюбу,але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч.6 ст.57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. При цьому не йдеться про встановлення режиму окремого проживання подружжя на підставі рішення суду, а йдеться про фактичне припинення шлюбних відносин, тобто шлюб не розірвано, але особи не живуть однією сім`єю, проживають в різних місцях, не ведуть спільного господарства, мають кожен власний бюджет. На майно, набуте дружиною, чоловіком у період шлюбу, але за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. Тому, у разі виникнення спору щодо цього майна спростувати вказану презумпцію має сторона, яка вважає це майно особистою приватною власністю. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 504/1126/19. Під час розгляду справи судом не встановлено, а позивачем за зустрічним позовом не надано достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2009 року фактично були припинені шлюбні відносини, зокрема, в період часу придбання нерухомого майна, яке ОСОБА_2 просить визнати його особистою приватною власністю. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.08.1978 року по 06.10.2015 року. Саме по собі посилання ОСОБА_1 в позовній заяві при поданні позову про розірвання шлюбу на те, що з 2009 року відносини між нею і ОСОБА_2 погіршились та вона переїхала проживати окремо, не підтверджує фактичного припинення шлюбних відносин з цього часу та набуття останнім нерухомого майна за особисті кошти. Оскільки позивачем за зустрічним позовом не спростовано належними та допустимими доказами правову презумпцію спільної сумісної власності подружжя на спірне нерухоме майно, а також посилання на ті обставини, що ним на придбання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 55/100 частини будинку торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 38/100 частини цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; - магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , витрачені особисті кошти не підтверджені належними та допустимими доказами, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Під час судового розгляду 10.10.2022 року від адвоката Башуцького І.Я. надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог первісного позову ОСОБА_1 . Посилається на те, що у судовому засіданні ОСОБА_1 усно зазначала, що про те, що з 06.10.2015 р. їй було відомо про те, що ОСОБА_2 здає в оренду нежитлові приміщення та отримує орендну плату, однак не бажала тоді реагувати на такі порушення її прав як співвласника нерухомості. Вважає, що оскільки з позовом ОСОБА_1 звернулась до суду в березні 2021 року, то пропустила строк позовної давності(три роки). (а.с.37-39, т.2)

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала щодо заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності, посилаючись на те, що після проведення ревізії по спільних об`єктах дізналась про отримання відповідачем орендної плати за здачу їх в оренду 01.04.2018 року. 14.12.2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності до зустрічного позову ОСОБА_2 в частині визнання за ним права власності на частини будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 та житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_11 .

ОСОБА_2 , його представник адвокат І.Башуцький заперечили щодо заяви (а.с.74-75 т.2). Стосовно заяв сторін про застосування наслідків спливу позовної давності для звернення з позовами до суду, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В свою чергу, щодо початку перебігу позовної давності в даній категорії справ Верховний Суд у своїй Постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 758/5454/18 зазначив, що вирішуючи питання про початок перебігу строку позовної давності необхідно виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, бо саме по собі припинення шлюбу не є свідченням порушення права власності когось із подружжя. Неподання позову про поділ майна, в тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б свідчили про заперечення права одного з подружжя на набуте в період шлюбу майно, яке зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права такого подружжя. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26 січня 2022 року у справі № 215/5672/20 дійшов правового висновку, що початок перебігу позовної давності у справах про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК України), а від дня коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України), тобто з моменту виникнення спору між ними. В даному випадку, доводи ОСОБА_2 в заяві про пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності підтвердження не знаходять. Зокрема, як встановлено в судовому засіданні про порушення свого права ОСОБА_1 дізналась 01.04.2018 року, тому звернувшись до суду з позовом 03.03.2021 року строк позовної давності нею не пропущено. Не підлягає до задоволення і заява ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог зустрічного позову ОСОБА_2 з підстав її необгрунтованості. Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для застосування наслідків спливу позовної давності для звернення з даними позовами до суду, про які сторони просять й своїх заявах, немає. На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.57, 60,61,68,70,71,72 СК України, КпШС України ст.256,257,260,261, 328, 355,368,392 ЦК України, суд,- УХВАЛИВ: Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_10 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_13 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ), в інтересах якого діє адвокат Башуцький Ігор Ярославович (на підставі ордеру серії ВО № 1016583 від 16.04.2021 року, адреса АДРЕСА_14 ) про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю - задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_10 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частину: - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , площею 828.3 кв.м.; - 74/100 частини будинку торгівлі по АДРЕСА_2 , загальною площею 1861,50 кв.м.; - 38/100 цілісного майнового комплексу, адміністративно-виробниче приміщення, «А» по АДРЕСА_9 , загальною площею 2005,30 кв.м., водогрійка, 1; - магазину по АДРЕСА_15 , площею 150, 5 кв.м.; - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 , загальною площею 411,8 кв.м.; - будинку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_4 , загальною площею 151,50 кв.м.;

- нежитлового приміщення по АДРЕСА_6 , загальною площею 1 346,3 кв.м.;

- нежитлового приміщення- магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_7 , загальною площею 437,2 кв.м.;

- приміщення столової алюмінієвої (Літера «Е»), по АДРЕСА_5 , загальною площею 328,3 кв.м.;

- приміщення цеху приготування їжі (Літера «Е1»), по АДРЕСА_5 , загальною площею 54,8 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя-відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_13 , місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ), в інтересах якого діє адвокат Башуцький Ігор Ярославович (на підставі ордеру серії ВО № 1016583 від 16.04.2021 року, адреса АДРЕСА_14 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_10 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_13 та фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 )в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, право власності на 1/2 частину:

-будівель та споруд, а саме: адмінбудинку цегляний, позначений літ «А» загальна площа - 545,5 кв.м., консервний цех №1 «Б» цегляний загальна площа 2546,5 кв.м., консервний цех №2 «Б» площею 2284,6 кв.м., пекарня «В» цегляна загальна площею 621,1 кв.м., котельня - майстерня «Г» цегляна загальна площа - 738,1 кв.м., товарно-матеріальний склад «Д» цегляний загальна площа 1404,1 кв.м., вага «Ж» цегляна площею 260,0 кв.м., майстерня «З» цегляна площею 148,2 кв.м., свинарник «К» цегляний площею 318,2 кв.м., мішкотріпалка «Л» цегляна площею 44,0 кв.м., гараж «М» цегляний площею 210,2 кв.м., прохідна «О» цегляна площею 23,7 кв.м, склад «Н» цегляний площею 498,0 кв.м, скважина «П» бетонна площею 10,5 кв.м., скважина «П» бетонна площею 20,0 кв.м., службове «Р» цегляне площею 25,6 кв.м., градирня «Ф» цегляна площею 57,1 кв.м. туалет «Т» цегляний площею 6,2 кв.м., склад «У» металевий площею 697,8 кв.м., підстанція «Ф» цегляна площею 72,3 кв.м., мазутна «X» цегляна площею 45,5 кв.м., заправочна «Ц» цегляна площею 19,2 кв.м., склад «Ш» цегляно-металевий площею 80.0 кв.м., водо насосна «Щ» цегляна площею 12,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 ;

-житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_11 , загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Е.М.Митражик