Справа № 599/2790/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі судді Снігурського В. В,

при секретарі Куриляк О.Г.,

розглянувши в місті Зборові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогами про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що вона добросовісно володіє житловим будинком з липня 2019 року. Вона сплатила відповідачу кошти за майно, однак не може належно оформити своє право власності на майно, так як відповідач ухиляється від належного посвідчення договору у нотаріуса.

Відповідач надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позов визнає, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

За придбане майно позивачка сплатила кошти, які відповідач отримала і майно було фактично передано у користування позивачу.

Однак зареєструвати своє право власності позивачка не може, так як відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України.

Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України.

Правочин, укладений між сторонами підлягає правочин обов`язковому, однак зміст договору не суперечить іншим вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, які не є його сторонами.

Договір не може бути нотаріально посвідчений без участі відповідачки, яка проживає у іншій місцевості, не бажає прибути для належного оформлення угоди. У зв`язку з цим можливість для позивача посвідчити договір нотаріально втрачено і в інший спосіб, крім звернення до суду, позивач захистити свої права не має можливості.

Враховуючи, крім вказаного вище, що позивачка всі свої зобов`язання виконала, тривалий час користується придбаним майном, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від неї, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на придбане майно.

Керуючись ст.ст.12,81,206,211,264,265ЦПК України, ст.203, 215, 220, 328, 334, 628 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня прийняття рішення.

Суддя Зборівського

районного суду В. В. Снігурський