ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10639/23

Провадження № 22-ц/4820/2016/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника позивачки Вернигори П.І., представника АТ «Ощадбанк» адвоката Поперецького О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №686/10639/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2023 року (суддя Продан Б.Г., повне судове рішення складено 15 вересня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказувала, що в період з 16 квітня 1984 року по 10 квітня 2023 року вона перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (філії Хмельницького обласного управління) (далі АТ «Ощадбанк», Банк). 10 квітня 2023 року позивачка була звільнена з займаної посади на підставі частини 1 статті 40 КЗпП України згідно наказу №146-к від цієї ж дати. Проте, ОСОБА_1 посилається на те, що станом на 27 квітня 2023 року про існування будь-яких рішень про ліквідацію, реорганізацію (банкрутство) або перепрофілювання підприємства, установи, організації їй не відомо.

Позивачка вказує, що станом на дату звільнення 10 квітня 2023 року їй до виходу на пенсію залишалось 2 роки 7 місяців, при цьому адміністрацією було звільнено старших працівників, залишивши на роботі молодших з меншою кваліфікацією і продуктивністю праці.

ОСОБА_1 також зазначає, що за час роботи в АТ «Ощадбанк» вона отримала професійне захворювання і є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання і на її утримані перебувають: син ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства та мати ОСОБА_3 1938 року народження, яка є особою з інвалідністю з дитинства.

Також, ОСОБА_1 зауважує, що вона погоджувалася на переведення, проте вимагала від роботодавця надати достойні умови праці та належні умови проживання в запропонованих відповідачем місцях, однак роботодавець та його представники відмовилися, натомість запропонували вакансії поза межами м. Хмельницького.

Поміж того, позивачка звертає увагу суду на те, що їй працівником відповідача ОСОБА_4 не надавалась правдива інформація про стан вільних посад та місць у новому та старому штатних розкладах АТ «Ощадбанк». Тоді як, після скорочення ОСОБА_1 у відповідача складено новий штатний розклад працівників, який значно зріс і з чого можна зробити висновок, що будь-які зміни у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників не проводилися.

Зважаючи на викладене та враховуючи уточненні позовні вимоги від 12 травня 2023 року, ОСОБА_1 просила суд поновити її на роботі в філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» та стягнути з відповідача 569767,50 грн заборгованості за час вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, позивачка вказує, що суд не звернув уваги на те, що прийняття рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу перебуває у прямій залежності від прийняття рішення про поновлення на роботі. Також, як зазначає ОСОБА_1 , усім працівникам відповідачем видавалось та підписувалися попередження про скорочення, проте нікого на комісію по трудовим спорам про скорочення не викликали. Разом з тим, на дату складання акту про відмову від ознайомлення з повідомленням про вакансії в АТ «Ощадбанк» від 10 квітня 2023 року, на переконання апелянтки, один із працівників підписав його, не будучи присутній при такій відмові, яка, на думку позивачки, полягала в примушуванні її підписати без ознайомлення з документами, на що на додатку №1 нею поставлений підпис та дата, а на повідомленні вона не встигла написати про свою не згоду та не поставила дату.

ОСОБА_1 вважає, що надані відповідачем документи, а саме Додаток №1 не є тим документом, який надавався їй для ознайомлення та перегляду із вакантними посадами. Поміж того, як вказує позивачка, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що вона не мала переважного право на залишення на роботі та невірно застосував висновки, що викладені у постанові Верховного Суду у справі №755/3495/16-ц від 28.03.2019.

Позивачка зауважує, що наглядовою радою АТ «Ощадбанк» прийнято рішення №71, яким скорочувалися посади завідуючих секторів, а не посада головного спеціаліста сектору оплати праці, яка існує згідно нового штатного розкладу і на сьогоднішній день, проте суд не встановив, які зміни були в організації виробництва і праці в АТ «Ощадбанк».

Також апелянтка посилається на те, що суддя Продан Б.Г. проявляв зацікавленість в розгляді цієї справи, що є процесуальним порушенням.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» погоджується із висновками суду першої інстанції та просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін. Так, представник вказує, що відповідачем прийнято рішення №71 про зміни в організації виробництва і праці в АТ «Ощадбанк» та централізацію функцій підрозділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій-обласних управлінь АТ «Ощадбанк». Банком реалізовано зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення штату працівників, а саме: ліквідовано відділи організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій-обласних управлінь АТ «Ощадбанк». Разом з тим, на підставі даного рішення було ліквідовано в т.ч. відділ організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк», в якому і працювала позивачка, що спростовує доводи ОСОБА_1 , що нібито неможливо встановити, чи в дійсності були зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності або штату працівників.

Окрім того, на думку відповідача, помилковими та надуманими є твердження апелянтки, що займана нею посада існує і на даний час, адже згідно витягу зі штатного розпису відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» вбачається, що станом на 11.04.2023 - кількість штатних одиниць у відділі становило 0 посад. Крім того, скороченню підлягала не лише посада, на якій працювала позивачка, а також й інші посади в багатьох структурних одиницях Банку, тобто у АТ «Ощадбанк» об`єктивно відбувалися зміни в організації виробництва і праці. Будь-яких доказів на підтвердження наявності інших причин звільнення позивачки ні до позову, ні до апеляційної скарги ОСОБА_1 не додано.

Також, як зазначає представник відповідача, виходячи зі змісту апеляційної скарги, будь - яких фактичних даних, які б могли вказувати та давати підстави для висновку про те, що звільнення позивачки було обумовлено дискримінацією не зазначено.

Відповідач посилається на те, що доводи апелянтки про порушення її переважного права на залишення на роботі є необґрунтованими і безпідставними, виходячи із того, що нормами КЗпП України передбачено визначення переваги для залишення на роботі конкуруючих працівників однорідних посад, частина з яких підлягає скороченню, а частина залишенню на роботі. Натомість, при повній ліквідації структурного підрозділу, у якому одночасно скорочуються усі посади, що мало місце у даному випадку, не відбувалося конкуренції працівників однорідних посад, тому положення частини 1 статті 42 КЗпП України не підлягали застосуванню. Так як позивачка не висловила згоди на продовження роботи у АТ «Ощадбанк» на жодній із запропонованих посад, тому правило переваги, встановлене статтею 42 К3пП України в спірних правовідносинах не застосовується.

Також, згідно попередження про наступне вивільнення, отриманого позивачкою 16.12.2022, остання була попереджена про скорочення посади головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк».

Крім того, як вказує представник відповідача, 16.12.2022 ОСОБА_1 отримано повідомлення з Додатком № 1 (1192 вакансії), за змістом яких їй було повідомлено про усі вакантні посади в АТ «Ощадбанк». Однак, з переведенням на всі запропоновані посади позивачка була не згідна, про що вона також зауважує в поданій апеляційній скарзі. І ніякого повідомлення та додатку від 14.12.2022, про який зазначає апелянтка, не існує. 14.12.2022 був виданий наказ «Про попередження окремих працівників про наступне їх вивільнення», на підставі якого саме 16.12.2022 ОСОБА_1 отримано повідомлення з пропозиціями з вакантними посадами.

Щодо доводів ОСОБА_1 , що в долучених Банком повідомленнях та додатках наявні розбіжності в датах, то відповідач зауважує, що будь-яких розбіжностей в даних документах немає. Додаток з вакантними посадами станом на 12.12.2022 отримано ОСОБА_1 з відповідним повідомленням про вакантні посади в АТ «Ощадбанк» та проставлено відмітку «не згідна» 16.12.2022, що по суті не заперечується останньою. Доводи в апеляційній скарзі з приводу того, що позивачці були запропоновані не всі вакантні посади є голослівними.

Також, оскільки відсутні підстави для визнання недійсним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та для поновлення її на посаді, тому відсутні правові підстави для задоволення інших позовних вимог, що є похідними. Крім того, наведений позивачкою розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є надуманим та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник відповідача АТ «Ощадбанк» Поперецький О.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 1984 по 2023 роки ОСОБА_1 працювала на різних посадах в АТ «Ощадбанк» і з 10.08.2012 працювала на посаді головного спеціаліста сектора оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю та з 01.04.2019 назву посади змінено на «головний фахівець», відповідно до наказу №183-к від 29.03.2019, що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_1 (а.с. 7-11).

Згідно Витягу з протоколу засідання правління АТ «Ощадбанк» №8 питання №68 від 25 жовтня 2022 року «Про централізацію функцій підрозділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю та зміни в організації виробництва і праці в AT «Ощадбанк»», правління вирішило ініціювати перед наглядовою радою АТ «Ощадбанк» питання щодо ліквідації управління організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій-обласних управлінь АТ «Ощадбанк» (а.с.59-62).

30.11.2022 Наглядовою радою АТ «Ощадбанк» прийнято рішення № 71, яким розглянуто витяг з протоколу засідання правління АТ «Ощадбанк» від 25.10.2022 протокол №8 питання 68 та вирішено запровадити значну зміну в діяльності АТ «Ощадбанк», крім іншого, централізувати функції підрозділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій обласних управлінь АТ «Ощадбанк» на рівні центрального апарату АТ «Ощадбанк», шляхом ліквідації управління організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій обласних управлінь АТ «Ощадбанк» та внесення змін до організаційної структури департаменту бухгалтерського обліку АТ «Ощадбанк» (а.с.56-58).

13 грудня 2022 року на виконання вищевказаного рішення правління АТ «Ощадбанк» від 25.10.2022, начальником філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» Машталером В.В. винесено наказ № 884 «Про зміни в організаційній структурі та штатному розписі філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк»», відповідно до якого ліквідовано з 01.03.2023 відділ організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» та наказано сектору кадрового обліку Хмельницького регіонального управління відділу супроводження персоналу РУ Управління кадрового адміністрування департаменту по роботі з персоналом АТ «Ощадбанк» ( ОСОБА_4 ) до 29.12.2022 попередити працівників, посади яких підлягають скороченню, про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до чинного законодавства України (а.с.63).

Наказом начальника філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» «Про попередження окремих працівників про наступне їх вивільнення» №481-к від 14 грудня 2022 року, з яким ознайомлена ОСОБА_1 , наказано у термін до 29.12.2022 письмово персонально попередити працівників відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк», посади яких підлягають скороченню про майбутнє їх вивільнення відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці у філії Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» з 01.03.2023, згідно Додатку №1 цього наказу та з дати фактичного виходу на роботу після закінчення відпустки по догляду за дитиною до 3-х та/або до 6 років, згідно Додатку №2 цього наказу.

Також, у відповідності до пункту 2 цього наказу наказано забезпечити виконання вимог статті 49-2 КЗпП України та запропонувати працівникам, що підпадають під скорочення штату, всі вакантні посади, що відповідають їх кваліфікації. У разі відмови від переведення на іншу роботу, підготувати документи для скорочення працівників та їх звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (а.с.64-65).

Згідно попередження про наступне вивільнення, отриманого позивачкою 16.12.2022, ОСОБА_1 попереджена про скорочення посади головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк», наслідком чого є наступне звільнення з посади на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 28 лютого 2023 року (а.с.66).

Також, як вбачається із матеріалів справи (а.с.67-85) ОСОБА_1 16.12.2022 отримала повідомлення з Додатком №1, за змістом якого їй було повідомлено про вакантні посади в AT «Ощадбанк» і з переведенням на запропоновані посади не погодилася, що підтверджується її власноручною письмовою відмовою від 16.12.2022.

В подальшому 15.02.2023 позивачка отримала повідомлення з Додатком №1, за змістом якого їй було повідомлено про вакантні посади в AT «Ощадбанк» станом на 15.02.2023, однак з переведенням на всі запропоновані посади не погодилась (а.с.86-115).

Наказом начальника філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» №91-к від 28 лютого 2023 року «Про перенесення дати скорочення» перенесено дату скорочення посади головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» ОСОБА_1 , яка попереджена про скорочення відповідно до наказу від 14.12.2022 № 481-к на день її фактичного виходу на роботу (а.с. 135).

І 10.04.2023 ОСОБА_1 в день виходу на роботу після закриття листка тимчасової непрацездатності відповідачем було запропоновано до ознайомлення повідомлення про вакансії в АТ «Ощадбанк» станом на 10.04.2023 (а.с. 116-133).

Як слідує із Акту про відмову від ознайомлення з Повідомленням про вакансії в АТ «Ощадбанк» від 10.04.2023, що складений завідувачем сектору кадрового обліку Хмельницького регіонального управління відділу супроводження персоналу РУ управління кадрового адміністрування Департаменту по роботі з персоналом АТ «Ощадбанк» Огородник Н.В., головним фахівцем сектору кадрового обліку Хмельницького регіонального управління відділу супроводження персоналу РУ управління кадрового адміністрування Департаменту по роботі з персоналом АТ «Ощадбанк» Булешною О.М. та головним економістом відділу оплати праці персоналу регіонального управління банку управління оплати праці персоналу банку Депртаменту бухгалтерського обліку АТ «Ощадбанк» Ягодзінською О.А., ОСОБА_1 було надано для ознайомлення та підписання Повідомлення про вакансії в АТ «Ощадбанк», однак остання від підписання зазначеного Повідомлення відмовилася (а.с. 134).

Згідно витягу зі штатного розпису філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» станом на 28.02.2023, кількість штатних одиниць в відділі організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю становила 8 одиниць, станом на 01.03.2023 1 одиниця, станом на 11.04.2023 0 одиниць (а.с.136-139).

Наказом начальника філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» від 10.04.2023 № 146-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивачку звільнено з посади головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» 10.04.2023 у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників, згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 40 КЗпП України (а.с.52).

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що у АТ «Ощадбанк» відбулися зміни в організації виробництва та праці і скорочення штату працівників, в результаті яких централізовано функції підрозділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій обласних управлінь АТ «Ощадбанк» на рівні центрального апарату АТ «Ощадбанк» шляхом ліквідації управління організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій обласних управлінь АТ «Ощадбанк» та внесення змін до організаційної структури департаменту бухгалтерського обліку АТ «Ощадбанк». І АТ «Ощадбанк» при звільненні ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням чисельності штату та працівників згідно частини 1 статті 40 КЗпП України було дотримано вимоги трудового законодавства, а саме: позивачку попереджено більше ніж за два місяці про наступне звільнення з посади у зв`язку із скороченням та ОСОБА_1 відмовилася від запропонованих 16.12.2022, 15.02.2023 і 10.04.2023 вакантних посад, а тому наявні законні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Визначення юридичної особи, поняття та порядок ліквідації чи реорганізації юридичної особи містяться у статтях 80, 104, 111 ЦК України, статтях 62, 79 ГК України. Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Верховний Суд, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, неодноразово наголошував на тому, що вирішуючи питання дотримання норм трудового законодавства у спірних правовідносин, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 753/7661/18, від 12 серпня 2021 року у справі № 487/989/20, від 24 березня 2021 року у справі № 757/46273/17-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19.

Положеннями частини 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Висновки суду узгоджуються із письмовими доказами.

Апеляційний суд вважає голослівними посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про не врахування міськрайонним судом відсутність доказів про наявність рішень щодо ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства.

Адже, судом першої інстанції вірно встановлено, що враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.03.2021 №931-р про схвалення Стратегії розвитку АТ «Ощадбанк» на 2021 -2024 роки на засіданні правління АТ «Ощадбанк» від 25.10.2022 вирішено ініціювати перед Наглядовою радою АТ «Ощадбанк» питання щодо запровадження значної зміни в діяльності АТ «Ощадбанк» стосовно централізації функцій підрозділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій-обласних управлінь АТ «Ощадбанк» на рівні центрального апарату АТ «Ощадбанк», а саме: ліквідацію управління організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій обласних управлінь АТ «Ощадбанк» та внесення змін до організаційної структури департаменту бухгалтерського обліку АТ «Ощадбанк» (протокол № 8 питання № 68).

І на черговому відкритому засіданні Наглядової ради АТ «Ощадбанк» від 30.11.2022 було вирішено запровадити значну зміну в діяльності АТ «Ощадбанк», крім іншого, централізувати функції підрозділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій обласних управлінь АТ «Ощадбанк» на рівні центрального апарату АТ «Ощадбанк» шляхом ліквідації управління організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій обласних управлінь АТ «Ощадбанк» та внести зміни до організаційної структури департаменту бухгалтерського обліку АТ «Ощадбанк».

Та наказом начальника філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» № 884 від 13.12.2022 «Про зміни в організаційній структурі та штатному розписі філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк»» ліквідовано з 01.03.2023 відділ організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк».

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України як письмові докази зазначені вище документи та витяги зі штатного розпису відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» станом на 28.02.2023, 01.03.203, 11.04.2023, міськрайонний суд при постановленні оскаржуваного судового рішення прийшов до вірного висновку, що у АТ «Ощадбанк» і відповідно у філії Хмельницькому обласному відділенні АТ «Ощадбанк» фактично відбулися зміни в організації виробництва та праці і скорочення штату працівників, в результаті чого ліквідовано з 01.03.2023 відділ організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю (в кількості вісім працівників), в якому ОСОБА_1 працювала на посаді головного фахівця сектору оплати праці.

І враховуючи вищевикладене, твердження позивачки в апеляційній скарзі про не врахування міськрайонним судом тієї обставини, що скороченню підлягали посади «завідувач сектору», а не посади «головний фахівець» та посада ОСОБА_1 наявна в штатному розписі і на теперішній час є надуманим.

Аргументи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення з підстав порушення положень статті 49-2 КЗпП України апеляційним судом не приймаються до уваги.

Так, відповідно до частини 1 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Оцінивши надані представником відповідача письмові докази: копію наказу начальника філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» «Про попередження окремих працівників про наступне їх вивільнення» №481-к від 14.12.2022 та копію попередження ОСОБА_1 про наступне вивільнення від 15.12.2022, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачку під особистий підпис 16.12.2022 було попереджено про наступне звільнення (01.03.2023) у відповідності до вимог чинного трудового законодавства.

Апеляційний суд, оцінюючи доводи апеляційної скарги про не врахування міськрайонним судом порушення відповідачем норм матеріального права при звільненні позивачки, адже не було враховано її переважне право залишення на роботі, зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Виходячи з аналізу зазначеної норми матеріального права, судова колегія вважає, що зазначене правило регулює переваги для залишення на роботі при скороченні чисельності та штату працівників однорідних посад, частина яких підлягає скороченню, а частина залишенню в штатному розписі.

І встановивши, що в даному випадку відбулася повна ліквідація структурного підрозділу філії Хмельницького обласного відділення АТ «Ощадбанк» - відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю, в якому позивачка працювала на посаді головного фахівця сектору оплати праці і, в якому одночасно скорочувалися усі вісім посад, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що положення статті 42 КЗпП України до спірних правовідносин не застосовується.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на незаконність оскаржуваного судового рішення в частині не виконання роботодавцем обв`язку щодо пропонування ОСОБА_1 вакантних посад, адже суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач тричі 16.12.2022, 15.02.2023 та 10.04.2023 повідомляв позивачку про вакантні посади в АТ «Ощадбанк», однак остання відмовилася від запропонованих посад, вчинивши 16.12.2022 та 15.02.2023 у повідомленнях від 15.12.2022 та від 14.02.2023 власноручно відповідний напис та відповідно до Акту від 10.04.2023 отримала для ознайомлення повідомлення про вакансії в АТ «Ощадбанк», але відмовилася від його підписання. А посилання ОСОБА_1 на те, що Додатки до повідомлення щодо вакантних посад, які наявні в матеріалах справи не відповідають тим Додаткам, що надавалися їй для перегляду і один з працівників, що підписував Акт про відмову від ознайомлення з повідомленням про вакансії в АТ «Ощадбанк» від 10.04.2023, був відсутній при її відмові та відсутній на роботі є, в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України, недоведеними.

Отже, запропонувавши позивачці усі вакантні посади, що існували з дня її попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, відповідач є таким, що виконав цей обов`язок.

Твердження ОСОБА_1 про незаконність судового рішення, адже не враховано відсутність звернення відповідача до профспілкової організації при проведенні її звільнення, не приймаються апеляційним судом, адже зазначене не було підставою позову ОСОБА_1 при зверненні до суду першої інстанції та не було предметом розгляду міськрайонним судом, а відповідно до частини 6 статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються та не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд констатує, що міськрайонний суд прийшов до вірного висновку, що звільнення ОСОБА_1 проведено у відповідності до вимог чинного трудового законодавства.

Також, порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині не допущення до участі у справі представника позивачки усунуто апеляційним судом, адже ОСОБА_5 , який мав повноваження на ведення справи в суді апеляційної інстанції відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України здійснював від імені позивачки її процесуальні права та обов`язки.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення позивачкою та її представником норм матеріального права і обставин справи.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання арреllatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави, визначені статтею 141 ЦПК України для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай