Справа № 692/1015/23
Провадження № 2/692/281/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року смт Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Левченко Л.О.,

за участю: секретаря Савенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Драбів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 26.09.2023р. звернулась до суду з позовом до ТОВ «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою судді від 27.09.2023р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначено час на подачу відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

05.10.2023 відповідачем отримано копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

18.10.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

25.10.2023р. від позивача надійшла відповідь на відзив з додатками.

14.11.2023р. від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив та заява щодо усунення описки у тексті заперечень .

Окрім того позивач 26.09.2023р. звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони державним реєстраторам України проводити реєстрацію прав оренди належної позивачу земельної ділянки площею 3,7959га, кадастровий номер :03:001:0234, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Остапівської сільської ради Драбівського (нині Золотоніського) району Черкаської області за межами населеного пункту.

Ухвалою суду від 27.09.2023р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 жовтня 2022 року, їй належить земельна ділянка площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться в межах Остапівської сільської ради Драбівського (нині Золотоніського) району Черкаської області за межами населеного пункту. Зазначає, що відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні, також відсутні будь-які інші обтяження щодо цієї земельної ділянки та відомості про право її оренди. Вказує, що з невідомих причин дана земельна ділянка знаходиться в користуванні відповідача. Позивач 04.09.2023р. звернулась з вимогою до відповідача не використовувати дану земельну ділянку, так як має намір використовувати її самостійно, на яку відповідь не отримала. Вважає, що відповідач порушує її права як власника земельної ділянки. Зазначає норми положення ст. 387 ЦК України та ст. 212 ЗК України щодо витребування власником свого майна в особи, яка незаконно ним заволоділа та щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок. Тому просить усунути перешкоди в користуванні належною позивачу на праві приватної власності земельною ділянкою площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться в межах Остапівської сільської ради Драбівського (нині Золотоніського) району Черкаської області за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання відповідача ТОВ «Продсільпром» повернути їй вказану земельну ділянку.

Представник відповідача ТОВ «Продсільпром» адвокат Татаринов О.С. скерував до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Вказав, що батько позивача за життя передав в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0234 відповідачу шляхом укладення Договору оренди землі від 18.01.2017 року, який містить всі істотні умови. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначив, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору. Стверджував, що з 2017р. орендну плату отримував власник ОСОБА_3 , з 2022р. його спадкоємці, зокрема, позивач. Уточнив, що незважаючи на зазначення у відомостях про сплату орендної плати у призначенні платежу - «заробітна плата», ОСОБА_3 у трудових відносинах з відповідачем не перебував і вказані у відомостях кошти є орендною платою за користування земельними ділянками. Зазначив, що дії позивача, яка отримала орендну плату від Товариства замість померлого батька в 2022 році, а згодом доводить, що їй невідомі підстави на яких відповідач користується земельною ділянкою, суперечать її попередній поведінці та є недобросовісними. Вважав відсутніми підстави для усунення перешкод в користуванні земельної ділянки та повернення її позивачу, вказавши на презумпцію чинності Договору оренди землі від 18.01.2017 року, яка не спростована. Також вказав, що звертаючись з цим позовом до суду, позивач приховала від суду дві визначальні обставини про те, що їй відомо про укладення ОСОБА_3 договору оренди землі від 18.01.2017 та наявність у неї копії цього договору, оскільки на запит представника позивача Товариством було надано відповідь з роз`ясненнями щодо підстав користування спірною земельною ділянкою та інформації про отриману орендну плату з документальним підтвердженням. Вважав позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за наявності укладеного та зареєстрованого договору оренди землі безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Від позивача ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, де вона вказала, що вважає твердження сторони відповідача щодо своєї обізнаності про укладення її батьком договору оренди землі з відповідачем від 18.10.2017р. голослівним. Звернула увагу на необхідність державної реєстрації права оренди землі та вважала, що відповідач не мав права виплачувати батьку позивача ОСОБА_3 орендну плату, оскільки договір оренди землі не набув чинності, а у відомостях про отримання орендної плати вказано про отримання ним заробітної плати. Зазначила, що 04.10.2022р. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку і звернулась до відповідача з вимогою не використовувати її. Вказала, що реєстрація права оренди земельної ділянки була проведена у 2023р. після смерті орендодавця ОСОБА_3 та що така реєстрація є незаконною. Посилалась на постанову ВС щодо державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. Вказала, що ТОВ «Продсільпром», провівши державну реєстрацію права оренди земельної ділянки після смерті ОСОБА_3 , не мав наміру отримання певних правових наслідків через реалізацію сторонами своїх суб`єктивних прав. Вважала, що за життя її батька укладений ним договір оренди не набрав чинності, тому у неї не виникає ніяких юридичних обов`язків.

Представник відповідача ТОВ «Продсільпром» адвокат Татаринов О.С. скерував до суду заперечення на відповідь на відзив у яких вказав, що твердження позивача про отримання інформації про наявність укладеного договору оренди відповідача з ОСОБА_3 спростовується листуванням між представником позивача адвокатом Брусом С.М. та ТОВ «Продсільпром» за вересень 2023р. та відомістю про отримання орендної плати за землю за 2022р. Наголосив, що незважаючи на зазначення у відомостях за 2017-2021р. про отримання ОСОБА_3 від ТОВ «Продсільпром» заробітної плати, той отримував дохід з ознакою доходу «106», що відповідає доходу, отриманому від надання майна в лізинг, оренду або суборенду, і позивач у 4 кварталі 2022р. отримала кошти з такою ж ознакою доходу. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023р. по справі № 357/8277/19 вказав, що з 01.01.2013р. державній реєстрації підлягає не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки і договір оренди є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та підписання у простій письмовій формі. Вважав спосіб захисту позивачем своїх прав неефективним.

Окрім того представник відповідача адвокат Татаринов О.С. скерував до суду заяву вх. №4463/23-Вх від 14.11.2023р. у якій просив вважати вірним один з абзаців на сторінці 2 заперечень відповідача (вказав нову редакцію абзацу) у зв`язку з допущеною технічною опискою.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 06.09.1980р.н. Митлашівською сільською радою Драбівського району Черкаської області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 30.01.2016р. вбачається, що ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » у зв`язку з одруженням зі ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 19.05.2004р. виданого ВДРАЦС Драбівського РУЮ Черкаської області, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 виданого 01.06.2007р., ОСОБА_8 01.06.2007р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_10 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1525, виданого 04.10.2022р. приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюком О.В., спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його дочка ОСОБА_2 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою Черкаська область, Золотоніський район, за межами населеного пункту, що відповідає відомостям у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70230813 від 04.10.2022р.

Відповідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 311601080 від 04.10.2022, право власності на земельну ділянку площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, зареєстровано 04.10.2022р. за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1525, виданим 04.10.2022 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюком О.В.

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 22.09.2023р. датою державної реєстрації земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вказано 01.02.2006р., форма власності приватна, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051, не зареєстровано.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 22.09.2023р. власником земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234 вказана ОСОБА_2 , дата державної реєстрації права - 04.10.2022р., дата реєстрації документації з землеустрою 20.02.2003р.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 346650196 від 15.09.2023 власником земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234 вказана ОСОБА_2 , розмір частки -1, відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні, відомості про державну реєстрацію іпотеки та відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні.

З копії заяви ОСОБА_2 від 04.09.2023р. вбачається, що вона адресована ТОВ «Продсільпром» та містить інформацію що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0234, має намір використовувати земельну ділянку самостійно, при проведенні осіннього обробітку, - просить належну їй земельну ділянку не використовувати.

З копії квитанції АТ Укрпошта № (нечітко) від 05.09.2023р. вбачається направлення до ТОВ «Продсільпром» рекомендованого листа масою 0,048кг.

Відповідно до копії Договору оренди землі № б/н від 18.01.2017р., він укладений в с. Остапівка Драбівського р-ну між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ТОВ «Продсільпром». Предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою для вирощування с/г продукції, яка знаходиться в с. Остапівка, Драбівського р-ну, Черкаської області. Об`єктом оренди є 2 земельних ділянки загальною площею 7,5467 га, одна з яких має кадастровий номер :03:001:0234. Строк дії договору 15 років.

Відповідно до п. 40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Відповідно до п. 43 договору він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 350338200 від 13.10.2023, щодо нерухомого майна - земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, наявний запис про інше речове право 51931300, право оренди земельної ділянки зареєстровано 27.09.2023р. на підставі договору оренди землі б/н від 18.01.2017р. між ТОВ «Продсільпром» та ОСОБА_3 , орендар: ТОВ «Продсільпром», орендодавець ОСОБА_2 .

Згідно копії відомості розподілу заробітної плати ТОВ «Продсільпром» від 08.06.2017р. вбачається нарахування ОСОБА_3 коштів у сумі 23198,28грн. у якості заробітної плати.

Згідно копії відомості розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 23.10.2018р. вбачається нарахування ОСОБА_3 коштів у сумі 34798,00грн. у якості заробітної плати.

Згідно копії відомості на видачу коштів за оренду земельних часток (паїв) по ТОВ «Продсільпром» - с. Остапівка за 2019р. за № 8 вбачається нарахування ОСОБА_3 , кількість паїв 2, сума 24132,88 грн., які той отримав, про що свідчить підпис у відповідній графі.

Згідно копії відомості розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 19.06.2020р. вбачається нарахування ОСОБА_3 оштів у сумі 29132,87 грн. у якості заробітної плати.

Згідно копії відомості розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 16.08.2021р. вбачається, що ОСОБА_3 кошти у сумі 29132,87 грн. переказано на банківську картку № НОМЕР_4 .

Згідно копії відомості на видачу коштів за оренду земельних часток (паїв) по ТОВ «Продсільпром» - с. Остапівка за 2022р. за № 52 та 53 вбачається, що за померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 кошти було отримано гр. ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) у сумі 14799,63 та гр. ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_6 ) у сумі 14333,23грн., про що свідчить проставляння особистих підписів.

З копії адвокатського запиту про надання письмової інформації № 24-08/23/1 від 24.08.2023р. адвоката Бруса С.М. вбачається, що запит адресовано ТОВ «Продсільпром» та він стосується надання інформації про перебування земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234 в оренді підприємства та містить прохання про надання копій договору оренди, витягу з Державного реєстру речових прав та відомостей про отримання ОСОБА_3 коштів за її оренду у разі позитивної відповіді.

Згідно проміжної відповіді ТОВ «Продсільпром № 53 від 05.09.2023р. він адресований адвокату Брусу С.М. та вказано, що кінцевою датою надання відповіді на його адвокатський запит буде 07.09.2023р.

Згідно відповіді на адвокатський запит про надання письмової інформації № 55 від 07.09.2023р. ТОВ «Продсільпром, вона адресована адвокату Брусу С.М. У відповіді вказано, що земельна ділянка площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234 перебуває в оренді підприємства на підставі договору оренди землі від 18.01.2017, укладеного з ОСОБА_3 , роз`яснено, що інформація про об`єкт нерухомого майна надається у відповідності до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та вказано про виплату ОСОБА_3 орендної плати за 2017-2022р. з зазначенням розмірів таких виплат і зазначено, що у 2022р. такі виплати отримані спадкоємцями померлого ОСОБА_11 та ОСОБА_2 . У додатках до відповіді вказані копія договору оренди землі від 18.01.2017р. та копія відомостей про сплату орендної плати протягом 2017-2022р.

Згідно копії Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром», звітній період: 2 квартал 2017р., за № 633 вбачається нарахування за РНОКПП: НОМЕР_6 доходу на суму 28818,27 грн., з якого утримано податок, ознака доходу 106. Даний податковий розрахунок отримано податковим органом 04.08.2017р., квитанція № 2.

Згідно копії Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром», звітній період: 4 квартал 2018р., за №76 вбачається нарахування за РНОКПП: НОМЕР_6 доходу на суму 43227,34 грн., з якого утримано податок, ознака доходу 106. Даний податковий розрахунок отримано податковим органом 04.02.2019р., квитанція № 2.

Згідно копії Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром», звітній період: 4 квартал 2019р., за № 11 вбачається нарахування за РНОКПП: НОМЕР_6 доходу на суму 36189,92 грн., з якого утримано податок, ознака доходу 106. Даний податковий розрахунок отримано податковим органом 10.02.2020р., квитанція № 2.

Згідно копії Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром», звітній період: 3 квартал 2020р., за № 42 вбачається нарахування за РНОКПП: НОМЕР_6 доходу на суму 36189,90 грн., з якого утримано податок, ознака доходу 106. Даний податковий розрахунок отримано податковим органом 03.11.2020р., квитанція № 2.

Згідно копії відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору ТОВ «Продсільпром», звітній період: 3 квартал 2021р., за № 239 вбачається нарахування за РНОКПП: НОМЕР_6 доходу на суму 36189,90 грн., з якого утримано ПДФО та військовий збір ознака доходу 106. Дані відомості отримано податковим органом 09.11.2020р., квитанція № 2.

Згідно копії відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору ТОВ «Продсільпром», звітній період: 4 квартал 2022р., за № 341 вбачається нарахування за РНОКПП: НОМЕР_7 доходу на суму 18384,64 грн. та за № 345 вбачається нарахування за РНОКПП: НОМЕР_8 доходу на суму 17805,26 грн., з яких утримано ПДФО та військовий збір, ознака доходу 106. Дані відомості отримано податковим органом 09.11.2020р., квитанція № 2.

Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти (частина перша, друга статті 11 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність правочину означає, що і є юридичним фактом, який породжує ті правові наслідки, наступу яких бажають сторони, які відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України зовнішнє волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача з невідомих позивачу причин.

Суд не може погодитись з даним твердженням, оскільки факт наявності у позивача відомостей про перебування земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0234 в оренді у відповідача до моменту звернення з даним позовом вбачається як з відповіді ТОВ «Продсільпром» на адвокатський запит, так і з самого адвокатського запиту, адресованого саме відповідачу та підготовленого до моменту звернення до суду з даним позовом, а також з факту отримання позивачем у 2022 році від відповідача орендної плати за землю замість померлого ОСОБА_3 і дана обставина стороною позивача не заперечується.

Також суд не може погодитись з твердженням щодо неповернення земельної ділянки відповідачем на письмову вимогу позивача, оскільки, як вбачається з заяви ОСОБА_2 , вона датована 04.09.2023р., відправлена 05.09.2023р. рекомендованим відправленням Укрпошти, в той же час обставина отримання такої заяви ТОВ «Продсільпром» (повідомлення про вручення уповноваженій особі, даних трекінгу тощо) не підтверджена і не доведено обов?язку адресата надати на такий запит відповідь. Позовна заява позивачем подана до суду 26.09.2023р., тобто через 21 день після направлення відповідачу запиту і не вбачається, що позов підготовлено після отримання відмови у задоволенні вказаного у запиті клопотання або після спливу строків надання на нього відповіді у межах строків, визначених ст. 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Суд звертає увагу, що позивачем не визначено, які права позивача, як власника земельної ділянки, порушуються відповідачем, що унеможливлює дослідження аргументів у цій частині.

Щодо правомірності правочину та не набуття чинності договору оренди землі від 18.07.2017р. у зв`язку з тим, що даний договір не було зареєстровано за життя ОСОБА_3 та такий договір зареєстровано тільки у 2023р., суд вважає за необхідне вказати наступне.

Виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18, якщо вже сам договір передбачає передання майна або інші дії, він вважається укладеним з моменту вчинення відповідної дії (частина перша - друга статті 640 ЦК України).

З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами.

Згідно із законом правочин завжди є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

У частині третій статті 640 ЦК України в редакції Закону № 1878-VI від 11 лютого 2010 року, що діє з 01 січня 2013 року, визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Разом із цим у частині п`ятій статті 6 Закону № 161-XIV (доповнено на підставі Закону від 11 лютого 2010 року № 1878-VI) визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Тобто з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки.

Можна зробити висновок, що договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у встановленій простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто дотримання сторонами вимог статей 638, 759 та 792 ЦК України та статті 15 Закону 161-ХIV.

З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою.

Зареєстроване право оренди землі є речовим правом.

05 грудня 2019 року Законом № 340-IX абзац другий частини другої статті 25 Закону № 161-XIV доповнено умовою, що орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

Тобто використання земельної ділянки неможливе без державної реєстрації права оренди, оскільки відсутні правові підстави для цього.

Метою укладення будь-якого цивільного правочину є отримання певних правових наслідків через реалізацію сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Правочин, укладений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлені, є фіктивним.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16 зробив такі висновки.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону № 1952-IV.

За частиною п`ятою статті 6 Закону № 161-XIV право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду у встановленій формі.

Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 квітня 2023 року по справі № 357/8277/19 погодилась з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, у частині того, що договір є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, право оренди виникає з моменту його державної реєстрації, однак відступила від висновку, викладеного у цій постанові у частині того, що виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

При цьому Велика Палата Верховного Суду вказала, що вказаний висновок стосується чинності договору оренди землі, укладеного після 01 січня 2013 року, тобто після зміни законодавчого регулювання: виключення із Закону № 161-XIV вимог про необхідність державної реєстрації договору оренди та вказівки на необхідність реєстрації права оренди та виключення з тексту цього Закону посилання на укладеність правочину з дня його державної реєстрації.

Із викладеного вбачається, що договір оренди землі від 18.07.2017 року у розумінні ст. 203 ЦК України, не суперечить Цивільному Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та є украденим з моменту його підписання 18.07.2017 року, при цьому необхідність державної реєстрації даного договору відсутня, оскільки він укладений після 01 січня 2013 року. Договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. ТОВ «Продсільпром» використовувало земельну ділянку за цільовим призначенням, а ОСОБА_3 (а у подальшому - його спадкоємці), отримував орендну плату.

Тому суд не погоджується з твердженням ОСОБА_2 про незаконність користування відповідачем ТОВ «Продсільпром» земельною ділянкою, право оренди якої було зареєстроване у 2023р., тобто після смерті ОСОБА_3 . Суд звертає увагу, що вимагаючи усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки позивачу та жодних вимог про скасування реєстрації права оренди земельної ділянки, яке зареєстроване у 2023р., не висуває, тому суд погоджується з твердженням сторони відповідача про використання позивачем неефективних способів захисту прав, які та вважає порушеними.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача з 2017р. по даний час. У той же час, стороною позивача не заперечується той факт, що ОСОБА_3 отримував кошти в якості плати за оренду землі, які у наданих матеріалах обліковуються як заробітна плата.

У наданих відповідачем відомостях ознакою доходу, який було отримано орендодавцем ОСОБА_3 , а у подальшому його спадкоємцями, в т.ч. позивачем ОСОБА_2 , вказано «106», що відповідно до Довідника ознак доходів фізичних осіб Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, означає: «Дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 розділу IV Кодексу (підпункт 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

Таким чином факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з позивачем та отримання ним доходу як працівником не підтверджено, натомість підтверджується обставина отримання доходу від оренди землі ОСОБА_3 з 2017р. до моменту його смерті у 2021р., а спадкоємцями ОСОБА_3 , зокрема позивачем у 2022р.

Оцінивши матеріали справи у їх сукупності суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 та відповідач не перебували у трудових відносинах, а вищевказані кошти нараховувались та виплачувались в якості орендної плати за користування земельною ділянкою.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач, отримуючи у 2022р. частину виплат від ТОВ «Продсільпром» замість померлого ОСОБА_3 , заперечувала проти їх виплати, зверталась до відповідача за роз`ясненнями та/або з вимогою про повернення земельної ділянки у період з 04.10.2022р. (часу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом) до 05.09.2023р. (дати направлення кореспонденції ТОВ «Продсільпром»).

Пунктом 6 статті 3 ЦК України передбачено однією з загальних засад цивільного судочинства є добросовісність. Це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 застосовано доктрину venire contrafactum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non conceditve nire contrafactum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contrafactum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Дії позивача, яка успадкувала у 2022 році спірну земельну ділянку та після спадкування протягом року з будь-якими позовними вимогами щодо договору оренди не зверталась, користувалась орендною платою, не є добросовісними.

Так само померлий ОСОБА_3 з моменту укладення договору (18.07.2017р.) та до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 з вимогами про скасування договору оренди землі не звертався та отримував орендну плату, оскільки доказів протилежного не надано.

Також суд вважає, що у даному випадку положення ст. 387 ЦК України та 212 ЗК України щодо витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним та щодо самовільності зайняття земельної ділянки відповідачем, на які вказав позивач у позові, не можуть бути застосовані, оскільки такі факти не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76-82 ЦПК.

Згідно пункту 81 Постанови Великої Палата Верховного суду від 18.03.2020 року по справі № 129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 не довела належними та допустимим доказами наявність підстав, на які вона посилалась, звертаючись до суду з позовними вимогами, а тому її позов до задоволення не підлягає у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 УПК України інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення, а позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, вона звільнена від сплати судового збору відповідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати належить компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 77-78, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлений 20 листопада 2023 року.