Справа № 464/1056/23 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/811/1251/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Cалата Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №464/1056/23 за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ІВЗО ПЛЮС» на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 28 лютого 2023 року у справі за заявою Львівської міської ради про забезпечення позову

в с т а н о в и в:

27 лютого 2023 року Львівська міська рада звернулася до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви покликається на те, що Львівською міською радою готується позовна заява до Приватного підприємства «Івзо Плюс», Приватного підприємства «КГК», ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Зазначала, що власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради, проте на даний момент у державному реєстрі права власності на нерухоме майно наявна наступна інформація:

-Реєстрація права власності на 1/10 нежитлового приміщення в плані під літ. «Б- 1» загальною площею 42,9 кв.м. за ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).

-Реєстрація права власності на нежитлове приміщення в плані під літ. «Б-1» загальною площею 42,9 кв.м. за Приватним підприємством «Івзо плюс» () на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 36368953).

Звертає увагу, що згідно з інформацією управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради від 20 грудня 2022 року відсутня інформація про передачу у власність чи надання в користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки для обслуговування об`єкта нерухомого майна нежитлове приміщення, літ. «Б-1», пл. 42,9 кв.м. (реєстраційний номер майна 36368953) за адресою: АДРЕСА_1 . Договори оренди землі на вказану земельну ділянку не укладались.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року у справі № 1313/665/2012 було затверджено мирову угоду від 20 лютого 2012 року, укладену між ОСОБА_2 , ПП «КГК», ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд». За умовами цієї мирової угоди визнано право власності за ПП «КГК» на нежитлове приміщення літ. Б-1 площею 42,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . У подальшому, 04 липня 2012 року ПП «КГК» відчужило нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 на користь Приватного підприємства «Івзо Плюс» внаслідок укладення договору купівлі-продажу № 1026 від 04 липня 2012 посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Гусаком Р.Т..

Постановою Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року у справі № 1313/665/2012 ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. При прийнятті даної постанови, суд апеляційної інстанції встановив, що приміщення, на які визнано право власності на підставі оскаржуваної ухвали, є тимчасовими спорудами, право власності на які не підлягає державній реєстрації.

26 грудня 2022 року (після скасування апеляційним судом ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012) ПП «Івзо Плюс» відчужило 1/10 нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Папайло Н.Є.

Львівська міська рада зазначає, що станом на сьогодні (на момент звернення до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову), відбулась неодноразова перереєстрація об`єкта по АДРЕСА_1 , яка належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради, а тому виникають об`єктивні підстави вважати, що відповідачі можуть розпорядитися спірним об`єктом, що знаходиться на праві власності та відчужити його на користь інших осіб.

Враховуючи наведене, Львівська міська рада просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони сторонам та іншим органам/суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо 1/10 нежитлового приміщення літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) та нежитлового приміщення літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36368953).

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 28 лютого 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони сторонам та іншим органам/суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо 1/10 нежитлового приміщення літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) та нежитлового приміщення літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36368953).

Ухвалу суду оскаржив представник ПП «ІВЗО ПЛЮС» - адвокат Фостяк О.Я. Вважає її необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що один з відповідачів, а саме ПП «КГК» є ліквідованим. Вважає, що при поданні заяви про забезпечення позову не доведено наявності передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Зазначає, що ПП «ІВЗО ПЛЮС» є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, яким вони користувалися відкрито. Також звертає увагу, що постанова, якою було скасовано мирову угоду, була скасованою постановою Верховного Суду від 22 березня 2023 року.

Вважають, що вжиті заходи забезпечення позову є непропорційним втручанням держави у право власності ПП «ІВЗО ПЛЮС» і таке призвело до порушення гарантованого Протоколом 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожної особи на мирне володіння своїм майном.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 28 лютого 2023 року та у задоволенні заяви Львівської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року у справі № 1313/665/2012 було затверджено мирову угоду від 20 лютого 2012 року, укладену між ОСОБА_2 , ПП «КГК», ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд». За умовами цієї мирової угоди серед іншого визнано право власності за ПП «КГК» на нежитлове приміщення літ. Б-1 площею 42,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . У подальшому, 04 липня 2012 року ПП «КГК» відчужило нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 на користь Приватного підприємства «Івзо Плюс» внаслідок укладення договору купівлі-продажу № 1026 від 04 липня 2012 посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Гусаком Р.Т..

Постановою Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року у справі № 1313/665/2012 ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. При прийнятті даної постанови, суд апеляційної інстанції встановив, що приміщення, на які визнано право власності на підставі оскаржуваної ухвали, є тимчасовими спорудами, право власності на які не підлягає державній реєстрації.

26 грудня 2022 року (після скасування апеляційним судом ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012) ПП «Івзо Плюс» відчужило 1/10 нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Папайло Н.Є.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих підстав, що між сторонами дійсно виник спір і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист оспорюваних прав/інтересів за захистом якого він має намір звернутися до суду.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що:«співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім того, як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у цьому рішенні ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Також, при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору є нежитлове приміщення літ. Б-1 площею 42,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , частка якого була відчужена 26 грудня 2022 року після скасування мирової угоди на підставі якої та після укладення 04 липня 2012 року договору купівлі-продажу № 1026 між ПП «КГК» та ПП «Івзо Плюс», скаржник фактично набув право власності на неї. Згадані обставини щодо відчуження частини спірного приміщення 26 грудня 2022 року дають підстави вважати, що ПП «Івзо Плюс» вживає заходів для відчуження спірного приміщення.

Покликання скаржника на постанову Верховного суду від 22 березня 2023 року, якою було скасовано ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження, не дає підстав вважати про відсутність спору між Львівською міською радою та ПП «Івзо Плюс», предметом якого є нежитлове приміщення літ. Б-1 площею 42,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Окрім цього, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, постанова Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року у справі № 1313/665/2012 не була скасована. Також, колегія суддів звертає увагу, що саме лише покликання скаржника на те, що ПП «КГК» є в стані припинення, жодним чином не може вплинути на законність оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів, враховуючи доводи заяви про забезпечення позову, а також доводи апеляційної скарги, в підтвердження відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтовано висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову та наявність достатніх підстав для такого.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Приватного підприємства «ІВЗО ПЛЮС»потрібно залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 28 лютого 2023 року- без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ІВЗО ПЛЮС» залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 28 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк