У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталія Дмитрівна, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - заявниця), заінтересовані особи приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталія Дмитрівна місце проживання: АДРЕСА_2 (далі - заінтересована особа-1), ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - заінтересована особа-2) про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій заявниця просить суд:

-встановити факт того, що на час відкриття спадщини ОСОБА_2 не проживала за адресою АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у зв`язку з цим не прийняла спадщину.

Вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження за заявою, суддя виходив із такого.

Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом приписів частин 1 та 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 викладено висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина 4 статті 315 ЦПК України).

На переконання судді, зміст досліджуваної заяви свідчить про наявність спору про право, що зумовлює висновок про необхідність відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При цьому доцільно зауважити про те, що метою такого звернення заявниці є оформлення права власності на спадкове майно, яке увійшло до складу спадщини після смерті її чоловіка. Оформлення права власності на спадкове майно за одним спадкоємцем означає позбавлення іншого спадкоємця права на спадкування. Тобто заявник оспорює право заінтересованої особи на спадкування, що свідчить про існування спору про право.

Тобто встановлення в порядку окремого провадження факту непроживання заінтересованої особи-2 з померлим чоловіком заявниці на час відкриття спадщини не направлено на підтвердження факту існування чи виникнення спадкових прав у самої заявниці після смерті її чоловіка, а призведе до збільшення її частки у спадщині і може вплинути на спадкові права заінтересованої особи-2.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вказані правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Тобто юридичний факт непроживання ОСОБА_2 за місцем її реєстрації може бути встановлений при вирішенні спадкового спору в порядку позовного провадження, а не окремого провадження, як вважає заявниця.

Таким чином, у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 слід відмовити, роз`яснивши право подати позов на загальних підставах.

Керуючись статтями 258-260, 293, 294, 315 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталія Дмитрівна, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повна ухвала суду складені та підписана 03 листопада 2023 року.

Суддя В.Й. Данко