П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/1232/22

Провадження № 22-ц/4815/310/23

Головуючий у Здолбунівському районному суді

Рівненської області: суддя Мичка І.М.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

(вступна і резолютивна частини) об 11 год. 43 хв.

30 листопада 2022 року

у м. Здолбунів Рівненської області

Дата складання повного тексту рішення: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач1 - ОСОБА_2 ;

відповідач2 ОСОБА_3 ;

за участі: сторін та представника ОСОБА_3 адвоката Мокрицької Лесі Ярославівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_3 ) з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду). Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що 17 липня 2014 року між сторонами укладено оспорюваний договір, посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. і зареєстрований в реєстрі за №380, за умовами якого вона передала відповідачам у рівних частках, тобто по частці кожному, у власність квартиру АДРЕСА_1 . При цьому відповідачі зобов`язалися забезпечити позивача утриманням і необхідним доглядом.

Між тим, внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх договірних обов`язків в грудні 2015 року звернулася до Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації з заявою про надання необхідних соціальних послуг. В зв`язку з цим їй надано путівку, на підставі якої прийнято на повне державне утримання як одержувача соціальних послуг у Комунальний заклад "Здолбунівський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів". В даному закладі знаходилася по день звернення до суду з відповідним позовом.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір довічного утримання, що укладений 17 липня 2014 року між сторонами у справі, посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №380.

Застосовано наслідки розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №380, визнавши за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Скасовано накладене обтяження на квартиру АДРЕСА_2 .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про однобічність і необ`єктивність дослідження та оцінки доказів, не вказуючи, чому він надав перевагу одним доказам перед іншими. При цьому залишено без уваги те, що 30 листопада 2016 року ОСОБА_1 вже зверталася до суду з аналогічним позовом, тоді як 22 лютого 2017 року вона відмовилася від своїх вимог. Ухвала від 01 березня 2017 року про закриття провадження у справі з цих мотивів наявна у матеріалах справи, що з урахуванням тих самих підстав для розірвання договору та положень пункту 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України свідчить про необхідність закриття провадження у справі.

Вважає хибним висновок суду про самоусунення сторін від виконання своїх зобов`язань за договором довічного утримання, оскільки він замінив труби водопостачання у квартирі, право на яку було набуто на підставі оспорюваного договору, провів ряд інших робіт на поліпшення якості та умов проживання. При цьому 27 лютого 2018 року ОСОБА_3 забрала усі документи, що підтверджували виконання цих робіт та придбання матеріалів, передавши ОСОБА_1 на її вимогу.

Разом з тим відповідачі виконували свої договірні обов`язки передавалися грошові кошти, купувалися необхідні продукти, відвідування в будинку престарілих аж до початку оголошеного карантину з метою запобігання поширення корона вірусної хвороби. Однак з червня 2022 року позивач в односторонньому порядку відмовилася від надаваних послуг, вказуючи як на причину своєї відмови на намір продати квартиру.

Щодо доказів у справі, то під час засідань у суд першої інстанції він постійно хворів, лікувався амбулаторно та стаціонарно; про дату і час судового розгляду належним чином повідомлений не був, судову повістку не отримував.

Отже, оскільки оспорюваним договором визначено ідеальну частку відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 по кожному, ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції в частині, що стосувалася її договірних прав і обов`язків, не оскаржувалося, тому слід вважати, що вона з ним погодилася і судове рішення в цій частині набрало законної сили. Щодо ОСОБА_2 , то він вправі оскаржити це рішення лише з приводу своїх прав і обов`язків за договором довічного утримання від 17 липня 2014 року. Тобто рішення Здолбунівського районного суду від 30 листопада 2022 року переглядається апеляційним судом в частині правовідносин, що виникли та існували між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не подавався, хоча про таке право їй було роз`яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 20 січня 2023 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 14 липня 2023 року провадження у справі зупинено в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача до прийняття спадкоємцем спадщини після смерті ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року замінено ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її правонаступника ОСОБА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки ОСОБА_2 як набувачем істотно порушено умови договору довічного утримання від 17 липня 2014 року. Це порушення полягало у тому, що з 25 грудня 2015 року і по день звернення до суду з позовом ОСОБА_1 як відчужувач проживала в Комунальному закладі "Здолбунівський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" (зараз Комунальний заклад "Здолбунівський геріатричний пансіонат"), куди звернулася самостійно і де перебувала на повному державному утриманні.

Оскільки ОСОБА_2 протягом семи років не виконував своїх договірних зобов`язань, оспорюваний договір судом розірвано.

Тому внаслідок розірвання договору довічного утримання судом повернуто у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 .

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як з`ясовано судом, 17 липня 2014 року між ОСОБА_1 як відчужувачем та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як набувачами укладено договір довічного утримання (догляду), що посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. та зареєстровано в реєстрі за №381. За його умовами відчужувач передала набувачам у власність у рівних частках по частині кожному квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 36, 6 м2, загальною 56, 9 м2. Право на квартиру набувачами набувається після реєстрації договору відповідно до положень чинного законодавства.

Натомість відповідачі зобов`язалися ОСОБА_1 утриманням і доглядом довічно.

Так, розмір забезпечення за цим договором складав 150 гривень щомісяця. Грошова форма забезпечення повинна виплачуватися набувачами щомісяця до 10 числа кожного поточного місяця в готівковій формі.

На період дії договору набувачі зобов`язалися:

-забезпечити щоденне харчування за розумною ціною і на суму не менше 30 гривень у день;

-забезпечити відчужувачу медичний догляд: забезпечення ліками, виклик лікарів, організацію лікування в стаціонарі за розумною ціною не менше 100 гривень на рік;

-забезпечити прибирання кімнати, де проживає відчужувач, один раз у день; поточний ремонт кімнати з наданням на цей час іншого аналогічного приміщення для проживання по мірі необхідності, але не рідше одного разу у рік; ремонт або заміну майна, наданого в користування разом з кімнатою по мірі необхідності;

-забезпечити відчужувача необхідним по сезону одягом і взуттям, постільною білизною, туалетними при належностями і забезпечувати їх ремонт і заміну по мірі необхідності.

З довідки №364, виданої 30 травня 2022 року Комунальним закладом "Здолбунівський геріатричний пансіонат", вбачається, що ОСОБА_1 проживає у цьому закладі з 25 грудня 2015 року та знаходиться на повному державному утриманні. Підставою перебування в пансіонаті є путівка Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації.

До цієї довідки додано копії договору про надання соціальних послуг від 20 липня 2017 року, індивідуального плану надання соціальної послуги, індивідуального плану надання соціальної послуги підтриманого проживання осіб похилого віку та осіб з інвалідністю, індивідуального плану надання соціальної послуги стаціонарного догляду та визначення ступеня індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги у наданні соціальної послуги стаціонарного догляду.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 січня 2023 року Здолбунівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, видно, що ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі ст.ст. 638, 640, 651, 653, 744, 749, 751, 755, 756 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Приходячи до переконання про залишення оскаржуваного рішення без змін, колегія суддів бере до уваги те, що з 25 грудня 2015 року відчужувач з власної ініціативи проживала у Комунальному закладі "Здолбунівський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" (згодом перейменовано у Комунальний заклад "Здолбунівський геріатричний пансіонат"), де перебувала на повному державному утримання.

Ця обставина в контексті спірних правовідносин свідчить про повне невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором довічного утримання (догляду), що є істотним порушенням набувачем умов правочину, адже внаслідок завданої цим шкоди відчужувач була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні оспорюваного договору.

Розірвання договору довічного утримання (догляду) дало суду підстави для застосування наслідків, передбачених законом після припинення правочину в судовому порядку, і визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, розірвавши оспорюваний договір та визнавши за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги про процесуальну необхідність закриття провадження у справі з тих міркувань, що ОСОБА_1 раніше зверталася з таким самим позовом та між тими самими сторонами, проте згодом відмовилася від позову, то з ними погодитися не можна.

Так, відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, сторони, предмет та підстави у спорі повинні бути такими самими, тобто тотожними.

Між тим, обставини, які були підставами для позову ОСОБА_1 у 2017 році, не є тотожними із обставинами цієї справи, адже при пред`явленні позову у червні 2022 року позивач покликається на факти, які мали місце вже після постановлення Здолбунівським районним судом 01 березня 2017 року ухвали про закриття провадження у справі в зв`язку з відмовою від позову.

Аргументи заявника про виконання своїх обов`язків за договором довічного утримання під час перебування ОСОБА_1 у Комунальному закладі "Здолбунівський геріатричний пансіонат" спростовуються і показаннями свідка ОСОБА_4 , яка є працівником цього закладу. В судовому засіданні вона підтвердила, що за весь час перебування позивача у пансіонаті жодного разу не помітила те, щоби ОСОБА_2 відвідував ОСОБА_1 , приносив їй продукти, ліки, одяг чи взуття.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Натомість будь-яких доказів, які вказували би про належне виконання ОСОБА_2 своїх договірних обов`язків перед ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, а суду їх надано не було.

Необґрунтованими є і посилання автора скарги на недодержання судом норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи.

Так, відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, заявник не надав, а апеляційним судом здобуто не було.

При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу посилання заявника на неправильне застосування норм матеріального права, оскільки спростовуються правильністю висновків суду.

Решта доводів апеляційної скарги теж є необґрунтованими і тому колегією суддів відхиляються.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2022 року в оскаржуваній частині без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 07.11.2023

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

Н.М.Ковальчук