Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2023 Справа №607/13043/23

Провадження №2/607/2708/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача адвоката Карпи М.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинковолодіння,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 є колишнім колгоспним двором, членами якого були: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , відтак йому, як члену колгоспного двору станом на 1990 рік належить 1/7 частка вказаного житлового будинку. Разом з тим, органом державної реєстрації йому відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/7 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку із не поданням документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під спірним будинковолодінням. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за ним право власності на 1/7 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2023 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 25.09.2023 постановленою в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_10 позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав у ньому викладених.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечив з приводу задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала та клопотання про відкладення розгляду справ не заявляла.

Відповідач ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав та клопотання про відкладення розгляду справ не заявляв.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Судом встановлено, що згідно з довідками №№ 83, 84 від 01.03.2023 виданими Великолуцьким старостинським округом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 та 15.04.1991 рахувався як колгоспний двір, членами колгоспного двору були: ОСОБА_6 , 1902 року народження голова двору (померла 1994 року актовий запис № 12 від 02.11.1994); ОСОБА_7 1929 року народження син (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 актовий запис № 4 від 06.03.2001; ОСОБА_8 , 1933 року народження невістка (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 актовий залис № 02 від 27.01.2020); ОСОБА_5 , 1962 року народження внук; ОСОБА_4 , 1967 року народження внук; ОСОБА_11 , 1965 року народження внука (вибула 03.03.2004 с. Мишковичі); ОСОБА_2 , 1985 року народження правнук.

Відповідно до довідки № 326 від 05.07.2023 виданої Великолуцьким старостинським округом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_3 , 1965 року народження 1/7 частина; ОСОБА_3 , 1965 року народження 23/84 частини (право власності зареєстровано); ОСОБА_2 , 1985 року народження 1/7 частина; ОСОБА_5 , 1962 року народження 1/7 частина; ОСОБА_4 , 1967 року народження 1/7 частина; ОСОБА_1 , 1958 року народження 13/84 частини (право власності зареєстровано). Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,04 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 не приватизована.

Як вбачається з довідки №354 виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації від 10.03.2020, вартість житлового будинку (будинковолодіння) по АДРЕСА_1 , становить 149 666 грн.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений 04.07.2014 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 , побудований до 1939 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2020 у справі № 607/13698/20, позов ОСОБА_1 , задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 13/84 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з яких: 8/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 15/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи вищенаведене житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав кожному з членів колгоспного двору ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , в рівних частках по 1/7 частці.

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.182 ЦКУкраїни право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 ЦК України, ст.4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2023 ОСОБА_2 звернувся до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району, Тернопільська області із заявою за реєстраційним номером 54915602 про державну реєстрацію права спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 67815045 від 30.05.2023, державним реєстратором прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району, Тернопільська області Шпендак Ю.Р. розглянувши заяву ОСОБА_2 від 13.04.2023 за реєстраційним номером 54915602, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із не поданням документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, членом якого був в тому числі і позивач ОСОБА_2 якому у відповідності до вимог ст. 120 ЦК УРСР належить 1/7 частка вказаного житлового будинку, позивач не втратив частку в майні колгоспного двору, однак позбавлений можливості реалізувати своє право на реєстрацію права власності, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка знаходиться під житловим будинком.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що порушене право ОСОБА_2 , на користування, володіння та розпорядження своїм нерухомим майном підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на 1/7 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинковолодіння, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 02.11.2023

Відомості проучасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець