Справа № 336/2594/23
Провадження № 6/336/298/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Сєдов Михайло Володимирович про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

05.10.2023 р. адвокат Сєдов М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду. В заяві зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2023 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 987 064,24 грн. (сума боргу 789 882,30 грн.; сума втрат від інфляції 172 194,31 грн.; сума 3% річних 24 987,63 грн.).

Станом на дату набрання судовим рішенням законної сили відповідач перебуває в скрутному матеріальному становищі та відповідно позбавлений можливості у повному обсязі і одразу в добровільному порядку виконати рішення суду.

На утриманні у відповідача перебуває малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок військової агресії, відповідач у справі змушений наймати житло для повноцінного життя своєї родини, про що свідчить договір оренди житлового приміщення від 01.10.2022 р., та у відповідності з договором сплачує орендну плату у розмірі 5000 грн., щомісяця.

Також, відповідач змушений утримувати дружину, яка не має заробітку.

Заробіток відповідача у справі також є не стабільним та не дає йому змоги повноцінно, в повному обсязі та добровільно виконати судове рішення у повному обсязі єдиним платежем.

Крім того, родина відповідача та особисто відповідач є вимушено переміщеними особами, про що свідчать довідки ВПО, та відповідно такий статус та обставини, які його зумовили, призводять до нестабільності доходів відповідача у справі.

Посилаючись на ст. 435 ЦПК України, та на неможливість сплатити у повному обсязі і одразу в добровільному порядку всю, заявник просить розстрочити виконання рішення суду, а саме: розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців з дня постановлення ухвали суду, шляхом сплати щомісячного платежу рівними частинами.

Розгляд заяви було призначено на 27.10.2023 р. та було відкладено на 08.11.2023 р. за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 адвоката Добрової С.К., для ознайомлення з матеріалами справи.

08.11.2023 р. через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від адвоката Добрової С.К. надійшли пояснення щодо заперечення проти розстрочення виконання судового рішення, за змістом яких остання просить відмовити в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 ..

08.11.2023 р. адвокат Сєдов М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду заяву про розгляд питання щодо розстрочки виконання рішення суду без його участі та просить заяву задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву та матеріали, що до неї додані, письмові пояснення щодо заперечення розстрочення виконання судового рішення та додатки до них, та глянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі N 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Однак, чинний ЦПК України надає сторонам право на звернення до суду із заявою про розстрочення виконання рішення.

Судом встановлено, що 06.09.2023 р. ухвалено рішення по справі № 336/2594/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики.

Відповідно до вказаного рішення позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 987 064,24 грн. (сума боргу 789 882,30 грн.; сума втрат від інфляції 172 194,31 грн.; сума 3% річних 24 987,63 грн.), судовий збір в сумі 9870,86 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

З письмових матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на сьогоднішній день є внутрішньо переміщеною особою, та вимушений орендувати житло, сплачуючи за нього орендну плату, має нестабільний заробіток, має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_3 , 2021 року народження, та дружину ОСОБА_5 , яка на даний час не працевлаштована та доходів не має.

ОСОБА_1 має бажання повноцінно, в повному обсязі та добровільно виконати судове рішення у повному обсязі єдиним платежем, але позбавлений такої можливості з вищезазначених причин.

Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом, тобто це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення.

При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення суд виходить з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для розстрочки виконання рішення суд не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, розстрочка має бути компромісом між заінтересованими сторонами.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, а також суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до частини 3 статті 33 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого повадження» від 26.12.2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, надання розстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

З огляду на доводи заявника, викладені у заяві, а також його бажання виконати рішення, суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення суду.

Також, суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору. Окрім цього суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 не уникає сплати боргу і має намір сплачувати заборгованість добровільно.

Враховуючи наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, зокрема у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, та враховуючи той факт, що розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення цього рішення, суд дійшов висновку про задоволення заяви про розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців.

Керуючись ст.ст. 435, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Сєдов Михайло Володимирович про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2023 року по справі № 336/2594/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в розмірі 987064 (дев`ятсот вісімдесят сім тисяч шістдесят чотири) грн. 24 коп. шляхом погашення боргу рівними платежами щомісяця по 82255 (вісімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят п`ять) грн. 35 коп. протягом 12 (дванадцять) місяців, починаючи з дати набрання ухвали щодо розстрочки виконання рішення законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк