09.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/4832/23
Провадження № 2/205/2095/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Тімофєєвої І.В.,

розглянувши в приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 23.10.2015 року. В шлюбі народився неповнолітній син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірвано 11.10.2021 року, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2021 по справі №205/2173/21. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується мировою угодою від 31.01.2023 року, яка затверджена ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2023 по справі №205/1742/23. Батьки зобов`язані забезпечити дитину всім необхідним для проживання та її розвитку. Батько є здоровим та зможе сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід. Крім того, просила суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1900,00 грн.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

23.08.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Білогруд Д.О. надійшов відзив, відповідно якого зазначено, що заперечують проти задоволення позову, позивачем не надано пояснень та доказів того, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки та не бере участь в утриманні дитини, оскільки навпаки відповідач приймає участь на рівних з матірю частинах утримує дитину зокрема бере участь у її забезпеченні речами, одягом, побутовим приладдям, оплатою гуртків, тощо. Також між позивачем та відповідачем була затверджена мирова угода, та була усна домовленість про спільне утримання дитини та відсутність майбутнього спору про аліменти, в результаті якого відповідач повернув виконавчий лист про стягнення аліментів з позивача без виконання та стягнення з позивача боргу. З урахуванням мирової угоди, яка була затверджена ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2023, якою визначено що відповідач бере участь у житі дитини, можливо зробити розрахунок часу коли дитина перебуває з батьком, а отже і на його утриманні. Враховуючи вищевикладене та виходячи з роз ранку часу який дитина перебуває з батьком, вважає розмір аліментів має бути зменшено у відповідній відсотковій ставці, а саме має складати 63%, що фактично відповідає сумі що становить 1/6 розміру середнього заробітку по регіону. Просив суд закрити провадження по справі, за відсутністю підстав та предмету позову. У разі відсутності підстав для закриття провадження по справі, визнає позовні вимоги у розмірі, яка становить 1/6 частки від всіх доходів (що з розрахунку середньої заробітної плати у регіоні становить майже 90 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та повністю забезпечить виконання норм чинного законодавства), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

25.08.2023 року стороною позивача подана відповіддю на відзив, де зазначено, що дійсно рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2022 року по справі №205/10772/22 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з позивача аліменти на утримання малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розімір частини від усіх видів заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. 27.07.2022 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 . Вказані дії свідчать про те, що ОСОБА_2 діяв в інтересах дитини і доклав зусиль для її належного утримання. На сьогодні дитина проживає з матір`ю, що і підтверджується мировою угодою від 31.01.2023. 31.01.2023 року ОСОБА_2 звернувся до державної виконавчої служби із заявою про відмову від примусового виконання судового наказу №205/10772/21 від 12.07.2022. 14.02.2023 посадовою особою винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідачеві. Враховуючи те, що законодавство не містить положень, якими б було врегульовано автоматичне припинення стягнення аліментів з того із батьків, з яким з часом почала проживати дитина, для врегулювання зазначеного питання, 02.08.2023 позивачем подана до суду позовну заяву про припинення стягнення аліментів. Щодо завищення позовних вимог. Мировою угодою визначено місця перебування дитини з матірю та порядок зустрічей батька, його участі у виховані дитини. Інших будь-яких домовленостей щодо виплат аліментів на утримання дитини мирова угода не містить. Крім того, щодо підрахунків у відсотковому значенні стороною відповідача з урахуванням встановлених днів та годин. Вказана угода не встановлює факту фактичного перебування з батьком. Жодних доказів придбання оргтехніки чи речей побуту матеріали справи не містять.

Адвокат Іванченко В.П., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судове засідання надав заяву, в якій зазначив що просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, відповідно якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги не визнає у повному обсязі.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК).

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським районним у місті Дніпропетровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . В графі «батьки» зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2023 року було затверджено мирову угоду щодо про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, також визначено участь батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини, встановивши наступний порядок побачень з дитиною: Спільний відпочинок дитини ОСОБА_3 під час Новорічних свят почергово з кожним із батьків - перебування за місцем проживання/перебування батьків строком у один тиждень, без відриву дитини від навчального процесу. З моменту укладення цього договору по парним рокам дитина святкує Різдво (07 січня) з батьком, Новий рік (31 грудня) з батьком, по не парним рокам дитина святкує Різдво (07 січня) з матір`ю, Новий рік (31 грудня) з матір`ю. Батько ОСОБА_2 має право, за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 , зустрічатися та без перешкод спілкуватися з ОСОБА_3 один раз на тиждень з 9 до 20 години без права забирати дитину за місцем проживання батька з ночівлею, з дотриманням її режиму дня та вікових особливостей, а також має право на вихідні (з п`ятниці (з 14.00 год.) по неділю (до 17.00 год.)) один раз на тиждень забирати дитину за місцем проживання батька з ночівлею. Батько ОСОБА_2 під час канікул (осінні, зимові, весняні) забирає дитину з місця проживання до місця проживання батька на тиждень. Батько ОСОБА_2 в період літніх канікул (червень, липень, серпень) забирає дитину до свого місця проживання на два тижні кожного місяця (попередньо погодивши графік з ОСОБА_1 ). Батько ОСОБА_2 має право забирати або відводити дитину, за домовленістю з ОСОБА_1 , до навчальних закладів кожного дня. З обов`язковим поверненням дитини до місця проживання матері ОСОБА_1 . Сторони встановлюють наступний порядок святкування дня народження дитини (10 квітня): батько у День народження має право, за попереднім погодженням з ОСОБА_1 , приїжджати та спілкуватися з ОСОБА_3 з 17.00 год. до 19.00 год. з можливістю відвідування разом з дитиною розважальних закладів, кафе, тощо. У вихідні дні наступні після Дня народження батько ОСОБА_2 має право приїжджати та проводити спільне дозвілля з дитиною в вихідний день тижня з 10.00 до 19.00 год.

Угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто.

Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє його утримувати свого неповнолітнього сина.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексуУкраїни батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеністягувачем аліментіввитрати платникааліментів, у томучислі напридбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерелопоходження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що під час затвердження мирової угоди 31.01.2023 між позивачем та відповідачем була усна домовленість про спільне утримання дитини та відсутність майбутнього спору з приводу аліментів, в результаті чого ОСОБА_2 повернув виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_1 без виконання. Зазначеною мировою угодою від 31.01.2023 року, визначено що відповідач ОСОБА_2 бере участь у житті дитини наступним сином: спільний відпочинок дитини: під час Новорічних Свят, Різдва почергово з кожним з батьків; ночівлі за місцем проживання батька за згодою матері; проводження канікул та інше. У зв`язку з тим, що дитина за рік тривалий час перебуває на утриманні батька, визнавав позовні вимоги у розмірі 1/6 частки від всіх доходів. Згодом позивач виклав свою позицію у письмовій заяві від 08.11.2023 року про не визнання позовних вимог у повному обсязі.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що жодного доказу на підтвердження фактів приймання участі в утриманні дитини (перерахуванням коштів у добровільному порядку, покупка продуктів, одягу, ліків, тощо) відповідачем не надано.

Крім того, посилання сторони позивача на задовільний стан здоров`я відповідача, відсутності осіб на утриманні останнього, існування права власності на майно та транспортного засобу, відповідачем не спростовано і інше не підтверджено.

Відсутність доходу, відповідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору станом на 11.10.2023 року за період 3 квартал 2022 по 2 квартал 2023, не звільняє відповідача від батьківських обов`язків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття. Крім того, позивачем не надано доказів, про відсутність інших доходів (дивіденди).

А тому, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.05.2023 року (дня подачі позову) і продовжувати стягнення до повноліття дитини.

У відповідності зі ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягненя аліментів.

Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" складає 1073 грн. 60 коп.

На підставі ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.05.2023 року (дня подачі позову) і продовжувати стягнення до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2023 року.

Суддя: Н.О. Бізяєва