Справа № 405/338/23
Провадження №2/405/42/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді - Іванової Л.А.

при секретарі - Дризі Є.В.

за участю учасників справи:

представника відповідача Кіровоградського обласного

територіального центру комплектування та соціальної

підтримки - Маркуш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/338/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (м.Кропивницький, вул. Кавалерійська, 17/19) про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому (позові) просить: стягнути з Державного бюджету України на його ( ОСОБА_1 ) користь 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненою Кіровоградським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 травня 2015 року його ( ОСОБА_1 ) було мобілізовано Олександрійським ОМВК в Кіровоградській області до Збройних Сил України.

З 10 липня 2015 року по 30 серпня 2016 року він проходив військову службу на посаді начальника штабу першого заступника командира НОМЕР_1 окремого мотопіхотного батальйону (військова частина) польова пошта НОМЕР_2 , в районі м. Волноваха Донецької області ( АДРЕСА_2 ) в першому ешелоні оборони.

21 грудня 2015 року отримав статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 ).

27 лютого 2016 року уклав контракт на проходження військової служби терміном до оголошення демобілізації або закінчення особливого періоду.

З 01 вересня 2016 року по 13 січня 2017 року проходив військову службу на посаді начальника штабу першого заступника командира батальйону охорони 26 артбригади.

З 14 січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив військову службу на посаді начальника штабу першого заступника командира 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 окремої механізованої бригади).

З 14 січня 2017 року по 30 жовтня 2017 року проходив службу в першому ешелоні оборони в районі оборони батальйону шахта ІНФОРМАЦІЯ_2 (м.Авдіївка Донецької області).

З 27 вересня 2018 року по 21 серпня 2019 року проходив військову службу на посаді командира кадру НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони (військова частина НОМЕР_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21 серпня 2019 року він був звільнений з військової служби, виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_6 Голованівського РВК наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21 серпня 2019 року №40 на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 серпня 2019 року №222 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Дані обставини підтверджуються посвідченням серії НОМЕР_3 від 21 грудня 2015 року, військовим квитком серії НОМЕР_7 від 01 квітня 2015 року.

Зазначив, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, ІНФОРМАЦІЯ_6 (правонаступником якого є відповідач) не провів з ним повного розрахунку, зокрема, при звільненні з військової служби 21 серпня 2019 року йому не була виплачена підйомна допомога при переведенні з військової частини НОМЕР_4 до ІНФОРМАЦІЯ_7 у вересні 2018 року.

Вказав, що така бездіяльність порушувала його права та інтереси, у зв`язку з тим, що він не отримав підйомну допомогу, на яку мав право та повинен був отримати.

При цьому, розмір його грошового забезпечення за повний місяць, станом на день звільнення з військової служби, складав 15 743,40 грн., у зв`язку з цим, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року у справі №340/450/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 року, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо ненарахування та невиплати йому підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження військової служби до смт. Голованівськ, Кіровоградської області і було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 нарахувати та виплатити йому підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 15743,40грн.

З огляду на викладене, позивач вказав, що своєю бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди, яка виразилася перш за все в тому, що він (позивач) пережив стресову ситуацію, розчарування в діяльності цього державного органу, крім того, тривала боротьба майже два роки на захист порушених прав, яка продовжувалася з дня його звільнення з військової служби, а саме: з 21.08.2019 року по травень 2021 року включно, коли кошти були виплачені, виснажувала його, викликала в нього тривогу та психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому підйомну допомогу, на яку він мав всі законні підстави.

Крім того, враховуючи його стан здоров`я, який є незадовільним та те, що в цей же період з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року, з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року, з 26 лютого по 03 березня 2021 року, в вересні та жовтні 2021 року він (позивач) проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини, та змушений був одночасно відновлювати свої права, які порушувалися відповідачем. Все це ще більше його (позивача) виснажувало та викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, такі обставини сприяли загостренню хвороб, які він лікував та не надавали йому повноцінно проходити таке лікування. Зазначив, що саме незаконна бездіяльність відповідача є тим травмуючим фактором, який став причиною того, що внаслідок тривалого лікування він не міг подолати свої хвороби, отримавши 01 червня 2020 року третю групу інвалідності. Всі ці обставини спричинили йому душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності.

З огляду на викладене, просив суд стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., розмір якої (моральної шкоди) відповідає принципу розумності та справедливості та є адекватним завданій йому (позивачу) шкоді.

Ухвалою суду від 24 січня 2023 року відкрито спрощене позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дьорко А.М. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА№ 1045561 від 17 січня 2023 року) в судове засідання подав заяву, яка сформована в системі «Електронний суд» 28.05.2023 року, та зареєстрована судом 29.05.2023 року за вх. № 13329 про розгляд справи без участі позивача та його, як представника позивача участі.

Представник відповідача Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Маркуш В.О. (діє на підставі довіреності №1714 від 10.02.2023 року) в судовому засіданні просила відмовити позивачу в задоволені позовних вимог, зважаючи на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, який зареєстрований судом 28.03.2023 року за вх. № 7535, за яким,як вбачається з матеріалів справи, заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує виключно медичними документами, що підтверджують профілактичне лікування у обласному клінічному госпіталі ветеранів війни Кіровоградської обласної ради. Зазначив, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду по справі №340/1019/20 в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Кіровоградського ОВК відмовлено повністю. Предметом даного спору була виплата одноразової грошової допомоги за становлення III-ої групи інвалідності в 2020 році. Окрім вказаного рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду, по справі №405/2760/21 від 29 серпня 2022 року позовні вимоги позивача до Кіровоградського ОТЦК та СП було задоволено частково. Крім того, ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову компенсацію за втрату працездатності у розмірі 25 %. В свою чергу, предметом даного спору було також стягнення моральної школи. В обох вказаних вище справах позивачем було надано одні і ті ж самі медичні виписки, таким чином, захворювання, на які посилається позивач, отримані ним до спірних правовідносин. Крім того, позивачем не доведено причинно-наслідкові дії між несвоєчасним розрахунком та наданими медичними довідками.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Дьорком А.М. подано відповідь на відзив, зареєстровану судом 04 квітня 2023 року за вх.№2121, за змістом якої позивач вважає відзив відповідача необґрунтованим, так як доводи, які в ньому наведені, не спростовують тієї обставини, що відповідач, діючи протиправно, завдав позивачу моральну шкоду. Відповідач в своєму відзиві, як на підставу відмови в задоволенні позову, посилається на те, що захворювання на які він (позивач) посилається, отримані ним до спірних правовідносин та за ними Державою виплачено гарантовану суму одноразової допомоги, при цьому, він (позивач) і не заперечує цей факт в позовній заяві, так як вказував, що в період з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року, з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року він проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини, та змушений був одночасно відстоювати свої права, які порушувалися відповідачем. Все це ще більше його (позивача) виснажувало та викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, і такі обставини сприяли загостренню хвороб, які він лікував, та не надавали йому повноцінно проходити таке лікування. Бездіяльність відповідача сприяла загостренню хвороб, які він (позивач) лікував та не давала йому повноцінно проходити лікування. Таким чином, він (позивач) не посилається на те, що бездіяльність відповідача спричинила хвороби, щодо яких у вищевказані періоди він проходив стаціонарне лікування, він посилається на те, що своєю незаконною бездіяльністю відповідач завдав безпосередньо йому моральну шкоду, яка виражалася перш за все в тому, що він особисто пережив стресову ситуацію, розчарування в діяльності цього державного органу. Тривала боротьба, майже два роки на захист своїх прав, яка продовжувалася з дня його звільнення з військової служби (21 серпня 2019 року) по травень місяць 2021 року включно, коли кошти були виплачені, виснажувала його, викликала у нього тривогу та психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому підйомну допомогу, на яку він мав всі законні підстави. Всі ці обставини спричинили позивачу душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності та через це, а також незаконну бездіяльність відповідача, він тривалий час не міг вночі нормально спати, постійно прокидався серед ночі, крім того, вимушений був звертатися до фахівця-психолога з питань складного психоемоційного стану (порушення сну, дратівливість, погані сни та кошмари), у зв`язку з чим позивач пройшов програму психологічної реабілітації.

Заслухавши пояснення представника відповідача Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Маркуш В.О., зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи поданий відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_9 відзив на позовну заяву, та подану позивачем відповідь на відзив, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме: копією посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 21 грудня 2015 року Міністерством оборони України, за яким ОСОБА_1 , як представник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасника бойових дій.

21 грудня 2015 року отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується зазначеною вище копією посвідчення серії НОМЕР_3 .

Крім того, 21 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 був звільнений з військової служби, виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_6 Голованівського РВК наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21 серпня 2019 року №40 на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 серпня 2019 року №222 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Судом також встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, яке набрало законної сили 16 грудня 2020 року (справа №340/450/20) задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження проходження військової служби до смт. Голованівськ, Кіровоградської області. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 15 743 грн. 40 коп.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Листом за вих. № 2528 від 21.05.2021 року Кіровоградський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки на звернення ОСОБА_1 повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_10 , рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року по адміністративній справі №340/449/20, - виконано. Так згідно даних начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_11 , в жовтні 2020 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій в сумі 35 016 грн. 26 коп.

Щодо рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року по справі № 340/727/20, повідомлено, що вказане рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_10 також виконане, та у січні 2021 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в сумі 5002,33 грн., за не використану частину основної щорічної відпустки.

Щодо виплати підйомної допомоги згідно рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року по адміністративній справі №340/450/20 повідомлено, що у березні 2021 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано 11 742, 78 грн., а у травні 2021 року було донараховано та виплачено грошові кошти у сумі 3 764 грн. 47 коп.

Крім того, як вбачається з Виписки з акту огляду медико соціальної експертної комісії № 570569 до довідки серії 12 ААБ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 з 01.06.2020 року встановлена III-тя група інвалідності з 10.04.2020 року із зазначенням причини інвалідності: захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини та відповідно до висновку про умови та характер праці: протипоказані значні фізичні та психоемоційні навантаження, робота з недотриманням режиму харчування, відрядження. Дата чергового переогляду 01 червня 2021 року.

Окрім того, судом були досліджені Виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , а саме: виписка з медичної картки стаціонарного хворого терапевтичного відділення КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 10.09.2019 року по 27.09.2019 року; виписка із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 №6440 ДУ «Український державний науково - дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності МОЗ України» за період проходження у стаціонарі відділення терапії з 21.10.2019 року по 30.10.2019 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» за період перебування у стаціонарному відділенні з 03.12.2019 року по 18.12.2019 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого №0389 ДУ «Інститут гастроентерології НАМН України», відповідно до якої ОСОБА_1 знаходився на обстеженні і лікуванні у відділенні захворювань печінки та підшлункової залози клініки в період з 03 лютого 2020 року по 19 лютого 2020 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» за період перебування у стаціонарному відділенні з 22.06.2020 року по 07.07.2020 року та з 02.11.2020 року по 19.11.2020 року.

Також, за довідками КНП «Обласний клінічнийгоспіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» № 61 від 03 березня 2021 року та №561 від 10 вересня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» з 26.02.2021 року по теперішній час (на час видачі довідки 03.03.2021 року) та з 09.09.2021 року по теперішній час (на час видачі довідки 10.09.2021 року).

Відповідно до копії довідки КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» від 13 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 неодноразово звертався до фахівця психолога КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» з питань складного психоемоційного стану під час проходження лікування (10.09.2019 року по 27.09.2019 року, з 21.10.2019 року по 30.10.2019 року, з 03.12.2019 року по 18.12.2019 року, з 03.02.2020 року по 19.02.2020 року, з 22.06.2020 року по 07.07.2020 року, з 02.11.2020 року по 19.11.2020 року). Спектр питань, які було піднято під час роботи з психологом: підвищена тривожність, апатичність, відсутність мотивації, депресивні розлади, порушення сну, погані сни та кошмари, підвищена конфліктність, страх, дратівливість, апатія, байдужість, відчуття самотності та відчуження. По закінченню лікування ОСОБА_1 було рекомендовано проходження програми психологічної реабілітації та підтримки. Тривалість рекомендованої програми психологічної реабілітації 3 місяці ОСОБА_1 пройшов.

При цьому, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з зазначеним позовом про відшкодування моральної шкоди та оцінивши розмір моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., як на підстави позовних вимог зазначив, що своєю незаконною бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди, яка виразилася перш за все в тому, що він особисто пережив стресову ситуацію, розчарування в діяльності цього державного органу, при цьому, тривалий період відстоювання ним своїх прав, що продовжувалося з дня його звільнення з військової служби 21.08.2019 року по травень, 2021 року, коли належні йому кошти були виплачені, виснажувало його, викликало у нього тривогу та психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому підйомну допомогу, на яку він (позивач) мав всі законні підстави. Крім того, якщо врахувати стан його (позивача) здоров`я, який є незадовільним, та те, що в цей же період часу , а саме: з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року,з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року, з 26 лютого по 03 березня 2021 року, в вересні та жовтні 2021 року він проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини, на підставі чого він вимушений був одночасно відстоювати в судовому порядку свої законні права, які порушувалися відповідачем, та все це ще більше його виснажувало, викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, що, в свою чергу, сприяло загостренню хвороб, які він лікував, відповідно, вважає, що саме незаконна бездіяльність відповідача є тим травмуючим фактором, який став причиною того, що внаслідок тривалого лікування він отримав 01.06.2020 року третю групу інвалідності, та всі зазначені обставини спричинили йому душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності.

Судом, в свою чергу відзначається, що згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України).

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу, серед іншого, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями зазначеної статті також визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Судом під час розгляду зазначеної цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, крім встановлених судом фактичних обставин справи, також встановлено, що позивач ОСОБА_1 раніше звертався до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2022 року (справа № 405/2760/21) позов ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди було задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

При цьому, в справі №405/2760/21 позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та оцінивши розмір моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., як на підстави позовних вимог зазначав, що своєю незаконною бездіяльністю відповідач завдав йому моральну шкоду, яка виразилася перш за все в тому, що він особисто пережив стресову ситуацію, розчарування в діяльності цього державного органу, при цьому, тривалий період відстоювання ним своїх прав, що продовжувалося з дня його звільнення з військової служби 21.08.2019 року по жовтень, 2020 року, коли належні йому кошти були виплачені, виснажувало його, викликало у нього тривогу та психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на яку він (позивач) мав всі законні підстави. Крім того, якщо врахувати стан його (позивача) здоров`я, який є незадовільним, та те, що в цей же період часу , а саме: з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року,з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року він проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини, на підставі чого він вимушений був одночасно відстоювати в судовому порядку свої законні права, які порушувалися відповідачем, та все це ще більше його виснажувало, викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, що, в свою чергу, сприяло загостренню хвороб, які він лікував, відповідно, вважає, що саме незаконна бездіяльність відповідача є тим травмуючим фактором, який став причиною того, що внаслідок тривалого лікування він отримав 01.06.2020 року третю групу інвалідності, та всі зазначені обставини спричинили йому душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності.

Таким чином, рішенням суду від 29 серпня 2022 року у справі №405/2760/21стягнуто на користь позивача грошову компенсацію (відшкодування) моральної шкоди, яка завдана Кіровоградським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки внаслідок протиправної бездіяльності щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби 21 серпня 2019 року грошової компенсаціїза додаткові відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, що встановлено рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, яке набрало законної сили 17 серпня 2020 року (справа № 340/449/20).

Судом зазначається, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, та зазначаючи на протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_8 (правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_9 ), що виразилася у ненарахуванні та невиплати йому (позивачу) при звільненні позивача з військової служби 21 серпня 2019 року підйомної допомоги у зв`язку з його переїздом для продовження військової служби у м.Голованівськ Кіровоградської області, що встановлено рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року (справа №340/450/20), яке набрало законної сили 16 грудня 2020 року, як на підстави позовних вимог, посилається на ті ж самі докази, які були предметом оцінки у справі №405/2760/21 та на підставі яких суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

З огляду на зазначене, суд зауважує, що позивач ОСОБА_1 реалізував своє право на компенсацію моральної шкоди у зв`язку з непроведенням відповідачем повного розрахункупри звільненні позивача з військової служби 21 серпня 2019 року за раніше поданим позовом про відшкодування моральної шкоди в цивільній справі №405/2760/21,при цьому, подвійне стягнення моральної шкоди чинним законодавством не передбачено, крім того, відшкодування моральної шкоди за одне і те ж правопорушення має одноразовий, а не систематичний характер, що , на переконання суду, виключає можливість повторного відшкодування позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди в цивільній справі №405/338/23, яку позивач обґрунтовує тим, що на день прийняття наказу про звільнення його з військової служби 21 серпня 2019 року відповідач ІНФОРМАЦІЯ_9 , який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_8 , не провів з ним повного розрахунку.

З огляду на зазначене, суд вважає, що задоволення позову про відшкодування моральної шкоди призведе до подвійного стягнення та як наслідок фактично подвійної відповідальності відповідача перед позивачем за однакових для цього обставин - відшкодування моральної шкоди, яка завдана ОСОБА_1 внаслідок протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_8 , правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_9 у зв`язку з непроведенням повного розрахунку при звільненні позивача з військової служби 21 серпня 2019 року, та на підставі чого приходить до висновку про відмову позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України при вирішенні судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у справі, суд відносить судові витрати по даній справі, що складаються з судового збору, на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 82, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про стягнення з Державного бюджету України у відшкодування моральної шкоди, завданої ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 10 000 грн., - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова