ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7485/23 Справа № 628/4093/21 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря судового засідання Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстрації,

-за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

19 жовтня 2021 року до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області з позовом, у якому просив виселити та зняти з реєстрації відповідачів, які проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 01 лютого 2007 року уклали кредитний договір №HAR0GK01270002, відповідно до якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 19 200,00 Доларів США, строком до 29 січня 2027 року, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 01 лютого 2007 року уклали договір іпотеки, згідно з п.35.3 якого ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 66,70 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит в розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

У договорі іпотеки визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у Предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. Даний обов`язок порушено ОСОБА_1 , а саме в Предметі іпотеки зареєстровані ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , тим самим порушуючи норми Договору іпотеки.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 та усі інші мешканці, що були зареєстровані у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, з порушенням вимог законодавства, не мають права користування житловим будинком.

27 січня 2022 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій фактично уточнено склад відповідачів та вказано відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 . Предмет та підстави позову, його нормативно-правове обґрунтування не змінено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду України від 18 березня 2022 року №11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

21 листопада 2022 року вищевказана цивільна справа надійшла до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

07 квітня 2023 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій позивачем уточнено склад осіб, які беруть участь у справі та відповідачами вказано: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Предмет та підстави позову, його нормативно-правове обґрунтування також не змінено. Також не зазначено третю особу Службу у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

15 червня 2023 року заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У липні 2023 року, не погодившись із вказаним рішенням, позивачем АТ КБ «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій він просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що наявність осіб, зареєстрованих в предметі іпотеки, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на його ціні, а також перешкоджає реалізації цього предмета іпотеки. В такому випадку порушуються законні права та інтереси позивача АТ КБ «Приватбанк як іпотекодержателя та кредитора, що є порушенням умов договору та ст.629 ЦК України, а тому зняття таких осіб з реєстраційного обліку та їх виселення з предмета іпотеки є захистом прав іпотекодержателя.

Зазначає, що поведінка відповідача є недобросовісною, оскільки укладаючи договір іпотеки, він взяв на себе зобов`язання виконувати всі його умови, проте після укладення порушив їх та ухилився від їх виконання, що стало причиною для протиправної реєстрації інших осіб у предметі іпотеки, хоча умови договору були відомі позичальнику ще з моменту укладення договору протягом багатьох років.

Позивач вважає, що ним було доведено порушення відповідачем умов договору іпотеки та він безпідставно зареєстрував місце проживання двох осіб за адресою іпотеки, тому підстави та суспільна необхідність втрати ними права користування квартирою та виселення є очевидною.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від інших учасників справи письмових заперечень на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник позивача адвокат Захаров М.І., який взяв участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, просив задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.212-214), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 лютого 2007 року між «Приватбанк», правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НАR0GК01270002, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 19 200,00 (Долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 січня 2027 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач ОСОБА_1 01 лютого 2007 року уклали договір іпотеки №НАR0GК01270002, згідно умов якого предметом іпотеки є належне йому на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 01 лютого 2007 року - нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 66,70, житловою площею 31,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та ціна предмету іпотеки дорівнює 80 800,00 грн.

Пунктом 18.12 Договору іпотеки визначено, зокрема, що Іпотекодавець зобов`язується не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя та нотаріального посвідчення згоди цих осіб на їх виселення в разі звернення стягнення на предмет Іпотеки.

В п. 12.5, 12.9 Договору іпотеки вказано, що Іпотекодавець засвідчує, що: на момент укладення договору іпотеки, Предмет іпотеки, окрім іншого, не знаходиться у спільній власності; при укладенні цього договору Іпотекодавцем враховані інтереси дітей та інших членів сім`ї і осіб, які мають право користування даним Предметом іпотеки; особи, які мешкають та зареєстровані у Предметі іпотеки, дали згоду на їх виселення.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб від 14 вересня 2021 року №17-14/12066, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 станом на 14 вересня 2021 року зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Відомостей щодо дати проведення реєстрації осіб у житловому будинку матеріали справи не містять.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Судом було досліджено копію Договіру купівлі-продажу житлового будинку, згідно з яким ОСОБА_4 продав та передав у власність ОСОБА_1 будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Купівлю-продаж вчинено за 80 800,00 грн, які покупець зобов`язався сплатити повністю до 05 лютого 2007 року. Договір посвідчено нотаріально та зареєстровано нотаріально 01 лютого 2007 року, зареєстровано в Куп`янському БТІ 01 лютого 2007 року. Повний розрахунок за договором вчинено сторонами 01 лютого 2007 року.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2012 року у справі № 2023/2697/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк», про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель позовну заяву ОСОБА_3 задоволено. Вирішено визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя, право особистої власності за кожним на 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 жовтня 2012 року.

Також, відповідно до наданих в копії Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10 листопада 2021 року №283823888 та №283849739, ОСОБА_3 є власницею на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2012 року 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по АДРЕСА_1 ; 1/2 частина належить відповідачеві ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 лютого 2007 року приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Башинською Л. В. за р. №125.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30 січня 2015 року у справі №628/333/14-ц у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і яка діє від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області про звернення стягнення відмовлено.

Суд встановив, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником КБ «ПРИВАТБАНК».

АТ КБ «ПриватБанк» в позовних вимогах підставою позову вказало, що відповідачем в порушення умов договору іпотеки (пункту 18.2) зареєстровано у квартирі відповідачів-2, -3 без згоди іпотекодержателя.

З урахуванням положень ст.47 Конституції України, ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України, виселення з іпотечного майна відбувається при реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення на іпотечне майно, чого у спірних правовідносинах не встановлено.

Підставами позову про виселення та зняття з реєстрації відповідачів із вказаного будинку, яке є предметом іпотеки, позивач зазначає порушення відповідачем-1 пункту 18.12 договору іпотеки, яке, на думку позивача, полягає у реєстрації відповідачів-2, -3 у цьому будинку. Саме так сформульовані вимоги та аргументи позивача у його позові.

Однак, у самому позові позивач не вказує на створення йому будь-яких перешкод у реалізації його прав іпотекодержателя фактом реєстрації у житлі відповідачів. Суд звертає увагу, що серед підстав позову відсутнє посилання на порушення відповідачем договору кредиту чи звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки суд позбавлений можливості виходити за межі вимог (в тому числі й підстав позову), вказані обставини судом не досліджувались. На переконання суду факт реєстрації місця проживання відповідачів в будинку не позбавляє та не обмежує прав іпотекодержателя, зокрема щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно вимог закону факт звернення стягнення на предмет іпотеки буде підставою для виселення усіх зареєстрованих у будинку осіб на вимогу іпотекодержателя або нового власника, а у випадку невиконання відповідної вимоги в судовому порядку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що виселення відповідачів у даному випадку не буде відповідати критерію «згідно із законом», не матиме «легітимної мети» та не буде «необхідним у демократичному суспільстві». Задоволення позову у цій справі не матиме наслідком ефективного захисту прав позивача.

Попри вимоги ч.3 ст.12, ч.ч.2,4 ст.83 ЦПК України позивач не зазначив в позовній заяві такої підстави позову для виселення як те, що відбулося звернення стягнення на зазначений предмет іпотеки, що є підставою для виселення усіх осіб, які в ньому проживають на підставі ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України.

Отже, цей позов заявлений не як позов про виселення з предмета іпотеки, на яке було звернене стягнення. Окрім іншого, відповідачем-2 надано належні докази про те, що в задоволенні такого позову позивачу відмовлено.

Посилання позивача на недобросовісну поведінку іпотекодавця, порушення ним умов договору можуть свідчити про наявність підстав для застосування до сторони договору відповідних правових наслідків, встановлених договором іпотеки або законом.

Позивач не позбавлений права захищати будь-які свої інтереси та права, дотримуючись при цьому вимог ЦПК України.

За таких обставин, оскільки судом не було встановлено обставин для виселення відповідачів з житлового приміщення, відсутні і підстави для постановлення рішення про зняття їх з реєстрації. Крім того, на момент розгляду справи діє Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який не передбачає можливості зняття з реєстрації на підставі рішення суду.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для виселення відповідачів з житлового приміщення, а також і про відсутність підстав для постановлення рішення про зняття їх з реєстрації. Суд правильно звернув увагу на те, що позивач не зазначив в позовній заяві таку підставу позову для виселення як те, що відбулося звернення стягнення на зазначений предмет іпотеки, що є підставою для виселення усіх осіб, які в ньому проживають на підставі ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком, що факт реєстрації місця проживання відповідачів в будинку не позбавляє та не обмежує прав іпотекодержателя, зокрема щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції дотримані вищенаведені норми.

Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, вірно встановлені правовідносини та суд дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з усталеною практикоюЄвропейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, заочне рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом заочне рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 21.11.2023 року.

Судді: