Справа № 357/7071/23
Провадження № 2/357/2148/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Мартиненко Є. Є.,

За участі сторін:

відповідача ОСОБА_1 , представник позивача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

14 червня 2023 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» через свого представника Ляр Дмитра Юрійовича засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 жовтня 2014 року в розмірі 125 920,82 грн., які складаються з 101 801,70 грн. - заборгованості за кредитом та 24 119,12 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, та судові витрати у справі в розмірі 2 6 84,00 грн.

В обґрунтування позову вказував, що ОСОБА_1 з метою отримання кредитних коштів підписав заяву № б/н від 16 жовтня 2014 року та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підписанням даної заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (Далі-Договір). Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, однак відповідач зі своєї сторони порушив умови договору внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 22 травня 2023 року становить 125 920,82 грн., з яких: 101 801,70 грн. - заборгованість за кредитом та 24 119,12 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2023 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд у справі на 14 липня 2023 року.

Представник позивача одночасно з подачею позову звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

12 липня 2023 року на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду через те, у нього не закінчився час, необхідний для подачі відзиву на позовну заяву.

Судовий розгляду справі відкладено на 04 вересня 2023 року.

14 липня 2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просить суд закрити провадження у справі.

Відзив обґрунтовано тим, що відповідач не має кредитного договору та не пам`ятає чи він його підписував і отримував. Позивач не надав первинний бухгалтерський документ, який підтверджує факт надання відповідачу коштів за кредитом. Позивачем не підтверджено факту не виконання відповідачем кредитного договору позичальником та не підтверджено обставину виконання кредитного зобов`язання банком. Позивачем долучено до справи Умови та правила надання банківських послуг, однак не доведено, що саме ці Умови є невід`ємною частиною кредитного договору, оскільки на жодному з аркушів зазначених Умов та Правил немає підпису позичальника про ознайомлення з ними. Зі змісту позовної заяви не можна зрозуміти який розмір кредиту позивач надав відповідачу. В довідці про зміну умов кредитування станом на 25.01.2022 зазначена сума 1000,00 грн., а 25.12.2022 - 0,00 грн., тобто виходить, що позивач вже нічого не винен. Навіть якщо відповідачу надавали кредит у розмірі 100 000,00 грн., то чому позивач вимагає стягнути суму у розмірі 101 801,70 грн. В позовній заяві також зазначена сума у 24 119,12 грн. так званої заборгованості за простроченими відсотками. Вказана заборгованість є пенею, яка у воєнний час не має нараховуватися банком. Торгово-промисловою палатою України 28 лютого 2022 року було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). За таких обставин, відповідач просить суд закрити провадження у справі про стягнення з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 125 920,82 грн.

04 серпня 2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, згідно з якою представник позивача просив суд задоволити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Відповідь на відзив обґрунтована тим, що укладення кредитного договору здійснюється за принципом укладання між банком та клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів. Згідно з розділом І Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг. Вказані Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Відповідачу на підставі заяви було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . Ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач, та мобільний телефон, який вказав відповідач в заяві. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві. Доводи відповідача про те, що ним договір не підписувався та не укладався, можуть бути підставою для визнання його судом недійсним. Однак, позов про визнання кредитного договору недійсним у встановлено порядку не заявлявся і предметом судового розгляду не був. Відповідач не спростував докази, надані банком щодо наявності заборгованості за кредитним договором. Відповідачем не доведено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа. До суду надано виписку по картковому рахунку, яка є підтвердженням того, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картковий рахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується те, що відповідач користувався кредитними коштами, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже і отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають до задоволення в повному обсязі.

28 серпня 2023 року відповідачем ОСОБА_1 на адресу суду направлено заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким позивач вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Заперечення обґрунтовано тим, що банком не надано жодного доказу укладення кредитного договору, замість оригіналів доказів у матеріалах справи містяться їх копії, які не є завіреними та не можуть бути визнані судом як докази.

04 вересня 2023 року на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про перенесення судового розгляду. Судовий розгляд у справі відкладено на 06 жовтня 2023 року.

06 жовтня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшло пояснення на заперечення, згідно з яким представник позивача просив суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

06 жовтня 2023 року справу знято з розгляду через перебування головуючого на лікарняному та повторно призначено на 24 жовтня 2023 року.

24 жовтня 2023 року справу знято з розгляду та повторно призначено на 27 листопада 2023 року.

В судовому засіданні 27 листопада 2023 року відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та додатково пояснив, що банком до суду не надано жодного оригіналу письмового доказу, вся справа базується лише на ксерокопіях, він не підписував ні заяву анкету на отримання кредитних коштів ні умов та правил надання банківських послуг.

В судовому засіданні відповідач подав клопотання про залишення позову без розгляду, в задоволенні якого судом протокольно відмовлено. Крім цього судом протокольно відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, викладеному у відзиві на позовну заяву.

Судом долучено до матеріалів справи клопотання відповідача про відмову в задоволенні позову та про визнання доказів недопустимими.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Одночасно, з подачею до суду позовної зави, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

16 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.6).

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що вказана заява, разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає мж ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодний з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг погоджується отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту www.pb.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua. (а.с.6).

До позову банком додано Паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 25.01.2022, в якому визначено процентні ставки за користування кредитом, Згідно даного паспорту не зазначено, що він є доповненням до основного договору чи договором про зміну умов кредитування; Умови та Правила надання банківських послуг; Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які не містять в собі даних щодо ознайомлення з їх змістом позичальником та безпосередньо не містять підпису останнього (а.с.9-13, а.с.14-47)

Довідкою позивача зазначено, між сторонами було підписано кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 1) НОМЕР_1 від 16.10.2014 з терміном дії до 06/18, тип картки «Універсальна»; 2) НОМЕР_2 від 13.07.2018 з терміном дії до 05/22, тип картки «Універсальна»; 3) НОМЕР_3 від 05.04.2021 з терміном дії до 02/25, тип картки «Універсальна»; 4) НОМЕР_4 від 20.01.2022 з терміном дії до 02/26, тип картки «Універсальна GOLD»; 5) НОМЕР_5 від 25.01.2022 з терміном дії до 02/26, тип картки «Універсальна GOLD» (а.с.7).

Згідно довідки позивача, старт карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відбувся 16.10.2014. Цього ж дня, встановлено кредитний ліміт в сумі 500,00 грн. та зменшено до 0,00 грн. 11.12.2015 кредитний ліміт збільшено до 2500,00 грн. 31.03.2017 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. 05.12.2018 кредитний ліміт збільшено до 17 000,00 грн. 06.12.2018 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. 23.09.2019 кредитний ліміт збільшено до 12 000,00 грн. 29.01.2020 кредитний ліміт збільшено до 22 000,00 грн. 15.04.2021 кредитний ліміт збільшено до 50 000,00 грн. 25.01.2022 кредитний ліміт збільшено до 100 000,00 грн. 26.12.2022 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.8).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк», відповідач, станом на 22.05.2023 має заборгованість перед позивачем на суму 125 920,82 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту на суму 101 801,70 грн. та заборгованість за простроченими відсотками на суму 24 119,12 грн. Заборгованість за поточним тілом кредиту та нарахованими відсотками - 0,00 грн. (а.с.88-97).

Відповідно до виписки за договором № б/н за період з 16.10.2014- 24.05.2022на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшло грошових коштів на суму 3 620 744,27 грн.; витрачено останнім грошових коштів на суму 3 746 655,09 грн.; баланс на кінець період становить - 125 920,82 грн. Перше зарахування на картку відбулося 02.02.2015 на суму 800,00 грн., перше витрачання грошових коштів з карткового рахунку відбулося 02.02.2015на суму 313,10 грн. Останній раз використання позичальником грошових коштів відбулося 31.08.2022 при оплаті шести комунальних послуг на суму відповідно -303,00 грн., -34,00 грн., -703,00 грн., -293,00 грн., -524,00 грн. Останнє списання відсотків за використання кредитного ліміту відбулося 01.04.2023 при списанні відсотків на суму - 3527,49 грн. Залишок після операції станом на 01.04.2023 становив -125 920,82 грн. (а.с.55-87).

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку - ч.1 ст. 207 ЦК України.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства - ч.2 ст. 207 ЦК України.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами - ч.3 ст. 207 ЦК України.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ч.1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним - стаття 1055 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встанволено, що в заяві позичальника від 16 жовтня 2014 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26 жовтня 2005 року, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 16 жовтня 2014 року. Паспорт споживчого кредиту не містить даних щодо того, що він є додатком до укладеного договору чи договором про зміну договору, укладеного від 16 жовтня 2014 року між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Умови та правила надання банківських послуг не можуть бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16 жовтня 2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14 червня 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Умови та правила надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем Умови не містять його підпису, в паспорті споживчого кредиту не вказано на те, що він є частиною кредитного договору чи доповненням до нього, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 жовтня 2014 року шляхом підписання анкети-заяви, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 16 жовтня 2014 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц, 14-131цс19 від 03 липня 2019 року, копія якої долучена відповідачем в судовому засіданні 27 листопада 2023 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідінсть відмови в задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належних та допустимих доказів про нарахування таких видів стягнення.

Водночас суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти від позивача, що підтверджується анкетою-заявою, підписаною останнім та випискою банку

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16 жовтня 2014 року станом на 22 травня 2023 року заборгованість відповідача перед банком за тілом кредиту становить 101 801,70 грн. Вказана заборгованість, як і факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними, також підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк», яка є первинним бухгалтерським документом. Досліджуючи зміст виписки банку, судом встановлено, що відповідач активно користувався кредитними коштами з 02.05.2015 до 31.08.2022.

Доказів на спростування факту укладеного кредитного договору між сторонами, відповідач не надав. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 16.10.2014 стоїть підпис позичальника, який оспорюється відповідачем.

Суд не приймає до уваги те, що вказана заява не підписана відповідачем, так як в даній анкеті-заяві містяться анкетні дані позичальника, зокрема, дата його народження, серія та номер паспорту, орган, яким видано паспорт, номер РНОКПП, які співпадають з даними паспорта відповідача. Відповідачем не ставилося питання про витребування оригіналу даної анкети-заяви та питання щодо призначення судово-почеркознавчої експертизи відповідності його підпису в даному документі.

Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості, поданий стороною позивача, так як відповідачем останній не спростовано, свій контр-розрахунок суми заборгованості не надано, клопотання про призначення судово-економічної експертизи щодо правильності нарахування заборгованості за кредитним договором, останнім не заявлялося.

Суд відхиляє клопотання відповідача про визнання недопустимими доказами розрахунок заборгованості, заяву позичальника, виписку за договором, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку довідку про видачі картки у зв`язку з тим, що їх подано в копіях повноважним представником при подачі позовної заяви до суду. Клопотання про витребування оригіналів вказаних доказів, відповідачем не заявлялися.

Отже, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 101 801,70 грн. та відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 24 119,12 грн.

Суд не бере до уваги наявність у матеріалах справи паспорту споживчого кредиту, на якому міститься електронний підпис ОСОБА_1 25.01.2022. з наступних підстав:

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Правова позиція у подібних правовідносинах висловлена в постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2170,01 грн., що становить 80,85 % від суми задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст.12,13,76,77,81,265,268,273,354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 жовтня 2014 року в розмірі 101 801,70 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «ПриватБанк» судові витрати у справі за сплату судового збору в розмірі 2 170,01 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: індекс 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_6 .

Повний текст рішення суду складено 27 листопада 2023 року.

Суддя М. М. Бебешко