ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м.Суми

Справа №587/1399/23

Номер провадження 22-ц/816/1610/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішенняСумського районного суду Сумської області від 01 серпня 2023 року, ухвалене у складі судді Гончаренко Л.М. у м. Суми, повний текст якого складено 02 серпня 2023 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

07 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, зазначивши, що дитина проживає з матір`ю; стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею незалежно від її матеріального становища, починаючи з моменту подачі позову.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 26 серпня 2014 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2023 року розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 , який має статус інваліда з дитинства та тяжку форму ДЦП.

Зазначала, що з вересня 2022 року відповідач не надає допомоги на утримання сина. Дитина проживаю з нею та потребує постійного стороннього догляду та опіки, не здатна до самообслуговування. У зв`язку з цим вона не має можливості працювати та як законний представник дитини-інваліда отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю підгрупи «А» в розмірі 7131,10 грн.

Вказувала, що за станом здоров`я дитина потребує постійних курсів масажу, лікувальної фізкультури, гідрокінезотерапії, апітерапії, механотерапії, ерготерапії та ін., а витрати на лікування, реабілітацію та утримання сина значно перевищують розмір отримуваної допомоги.

Крім того вважала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання без погіршення свого матеріального становища, оскільки є працездатною особою та офіційно працевлаштований.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 01 серпня 2023 рокупозов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07 червня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В порядку ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею незалежно від її матеріального становища, починаючи з моменту подачі позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що їх з відповідачем син ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом і потребує постійного стороннього догляду матері. Крім того судом не враховано, що їх дитина знаходиться на її утриманні та проживає разом з нею.

Також стверджує, що судом не взято до уваги те, що загальний сукупний дохід її та дитини складає 7131,10 грн, це соціальна допомога, яку вона отримує як законний представник дитини-інваліда, проте зазначених коштів недостатньо для існування позивача та забезпечення дитини усім необхідним та достатнім для гармонійного розвитку, лікування та реабілітації сина.

Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, оскільки є працездатною особою та офіційно працевлаштований.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем подано не було.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

У відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 274 та ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних правовідносин, крім спорів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду повністю не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 28 серпня 2014 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2023 року розірвано (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 (а. с. 8).

Згідно з довідкою Садівської сільської ради Сумського району Сумської області № 28-14-24 від 09 лютого 2023 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з малолітнім сином ОСОБА_3 , 2014 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус інваліда з дитинства та ОСОБА_1 як законний представник дитини-інваліда отримує з 01 січня 2022 року державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю підгрупи «А» в розмірі 7131,10 грн (а.с. 9, 12).

Відповідно до висновків ЛКК, медичних висновків лікарів КНП «Клінічна лікарня святого Пантелеймона» Сумської міської ради, довідок лікарів КУ СОР «Сумський обласний центр комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю», висновків лікарів-неврологів із історії хвороби дитини, індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда ОСОБА_3 має діагноз: дитячий церебральний параліч, тяжкі стійко-виражені незворотні рухові порушення (спастична диплегія) поєднані з порушенням функції тазових органів, зору та мови, локалізована (фокальна) (парціальна) ідіопатична епілепсія, фармакорезистетна, потребує постійного стороннього догляду та опіки, не здатний до самообслуговування (а.с. 22-56, 106, 107-109).

Згідно з довідкою Сумського районного відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №24720 від 14 липня 2023 року, на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №2-193/12 від 16 лютого 2012року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 127).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком дитини, яка знаходиться на вихованні та утриманні матері, відповідно до законодавства він повинен надавати кошти на її утримання, так як є працездатною особою а тому з ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Мотивуючи відмову у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, яка проживає з дитиною-інвалідом, суд вважав, що ОСОБА_2 вже сплачуються аліменти в розмірі частини його заробітку на іншу дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому сукупний розмір аліментів, що буде стягуватися з нього на утримання двох неповнолітніх дітей у примусовому порядку, складатиме 50 відсотків заробітної плати.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 88 СК України встановлено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Тобто, передбачене ст. 88 СК України право на утримання, виникає у особи, яка проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитись без сторонньої догляду, та опікується нею.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України», дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, потребує стороннього догляду матері та не здатний до самообслуговування.

Таким чином, враховуючи те, що малолітній син сторін ОСОБА_4 , який проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , є дитиною з інвалідністю та потребує постійного її догляду, тому позивач має право на утримання батьком дитини ОСОБА_2 .

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 88, ч. 1 ст. 80 СК України, розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі викладеного, враховуючи стан здоров`я дитини, яка є дитиною з інвалідністю, та те, що стан її здоров`я вимагає постійного медичного догляду, реабілітаційних заходів, які носять безперервний характер, відповідач є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я, колегія суддів вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання матері дитини.

ОСОБА_2 , всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини його заробітку і оскаржуваним рішенням на утримання сина сторін стягнуто аліменти у розмірі частини заробітку відповідача, то колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею, але не більше досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення у цій частині про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Тому, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1610 грн 40 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 серпня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, починаючи стягнення з 07 червня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1610 гривень 40 копійок за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов