КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: №22-ц/824/2350/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Київ

Справа № 758/11837/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 січня 2022 року, постановлену у складі судді Ларіонової Н.М., про скасування заходів забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступниками якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Каса народної допомоги», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступниками якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 2901001/000-КФІВ/13 від 29.01.2013 р. зі змінами та доповненнями; застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України, а саме визнати недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 та договір доручення від 29.01.2013 року; зобов`язати відповідача повернути документи передані по акту прийому передачі від 29.01.2013 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року судом було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 27,9 кв.м., житловою - 16,10 кв.м.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06 січня 2022 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у цивільній справі № 758/11837/15-ц, - арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру за адресою : АДРЕСА_2 , загальною площею 27,9 кв.м., житлова - 16,10 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: .

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове судове рішення, відповідно до якого встановити, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили остаточним рішенням суду у цивільній справі № 758/11837/15-ц, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.10.2021 у справі № 758/11837/15-ц не набрало законної сили, а відтак, заходи забезпечення позову повинні були діяти до набуття законної сили рішенням. Оскаржувана ухвала набуває чинності протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Таким чином, суд за власною ініціативою вжив заходів щодо набуття чинності ухвалою раніше набуття чинності рішенням в порушення встановленої законом конструкції, адже рішення по суті спору може бути оскаржене в апеляційному порядку, при цьому заходи забезпечення позову мають діяти до остаточного вирішення справи.

Суд, приймаючи рішення про відмову у позові, не зазначив у ньому про скасування заходів забезпечення позову. Разом з цим в порядку, не передбаченому чинним процесуальним законодавством, суд прийняв оскаржувану ухвалу про скасування заходів забезпечення позову від 06.01.2022 після закінчення розгляду справи по суті, фактично поза судовим процесом та до набуття законної сили рішенням суду від 18 жовтня 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Каса народної допомоги», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступниками якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., в якому просила:

- визнати недійсним кредитний договір № 2901001/000-КФІВ/13 від 29.01.2013 року зі змінами та доповненнями;

- застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України, а саме: визнати недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 та договір доручення від 29.01.2013 року;

- зобов`язати відповідача повернути документи передані по акту прийому передачі від 29.01.2013 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року судом було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 27,9 кв.м., житловою - 16,10 кв.м.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та накладаючи арешт на квартиру, суд виходив з того, що відповідно до кредитного договору № 2901001/000-КФІВ/13 від 29.01.2013 року ТОВ «Каса народної допомоги» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 90 000 грн. строком по 29.01.2014 року. Згідно з договором від 29.01.2013 року, у забезпечення виконання умов договору, ОСОБА_1 передала в іпотеку товариству кв. АДРЕСА_1 . Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважав, що заява підлягає задоволенню, оскільки невжиття цього заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов буде задоволений.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано недійсними пункт 3 (п.п. 3.1- 3.10) «валютний ризик» та п.п. 4.1 та 4.5 пункту 4 в частині, що стосується застосування коефіцієнту валютного ризику кредитного договору № 2901001/000-КФІВ/13 від 29 січня 2013 року, який укладено між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1 . В іншій частині позову - відмовлено.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06 січня 2022 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у цивільній справі № 758/11837/15-ц, - арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру за адресою : АДРЕСА_2 , загальною площею 27,9 кв.м., житловою - 16,10 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: .

Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в задоволені позову відмовлено, необхідність в забезпеченні позову відпала, в зв`язку з чим суд вважав можливим скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді від 28 жовтня 2015 року.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 7 - 10 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про відмову у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було прийнято Подільським районним судом м. Києва 18 жовтня 2021 року, в судовому засіданні була проголошена вступна і резолютивна частини рішення.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст рішення суду від 18 жовтня 2021 року було надіслано судом до реєстру 06 липня 2022 року.

Зі змісту рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що суд не зазначав у рішенні про скасування заходів забезпечення позову.

09 грудня 2021 року до суду з клопотанням звернувся ОСОБА_8 , який не є учасником справи, про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що він є власником цієї квартири з 12 листопада 2015 року ( а.с. 179, т. 2).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено з тих підстав, що він не є учасником справи, відтак, не може звертатись до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржуваною ухвалою від 06 січня 2022 року суд першої інстанції скасував заходи забезпечення позову з власної ініціативи, виходячи з того, що в задоволені позову ОСОБА_1 рішенням суду відмовлено, необхідність в забезпеченні позову відпала.

Таким чином, є слушними доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що питання щодо скасування заходів забезпечення позову було вирішено судом без дотримання вимог ч. 9-10 ст. 158 ЦПК України.

Разом з тим, зазначене порушення норм процесуального права не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки підстави для забезпечення позову у вигляді арешту квартири як предмета іпотеки, виходячи з предмету даного позову, - відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 646/5878/20, провадження № 61-2564св21 (за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Фідобанк», ТОВ «ФК «Маніту» про припинення договору іпотеки та визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними), зроблено правовий висновок, що вимоги про припинення та недійсність правочинів полягають у констатації цього факту, і таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню у подальшому та не залежить від наявності у позивача власності на житловий будинок (предмет іпотеки). За вказаних обставин, вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони на відчуження предмету договору іпотеки не ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду по цій справі.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 про визнання недійсними договорів позики та іпотеки, у постанові від 27 квітня 2021 року у справі № 638/20248/19 за позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та іпотеки, «предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому суди помилково вважали, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.»

У постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 643/16678/18 за позовом Особи 1 до АТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсними договору кредиту та договору іпотеки зроблено висновок про те, що «предметом позову в даній справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, а в разі задоволення позову рішення суду полягатиме в констатації факту їх недійсності. Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому суди попередніх інстанцій помилково вважали, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в цій справі.

Незастосування заходу забезпечення позову в цій справі шляхом накладення заборони вчинення будь-яких дій із відчуження та реалізації квартири, яка перебуває в іпотеці банку, не призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову про визнання договорів недійсними, окрім того такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.»

Таким чином, враховуючи, що предметом позову ОСОБА_1 є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів та в разі задоволення позову рішення суду полягатиме в констатації факту їх недійсності, не підлягатиме примусовому виконанню, оскільки не матиме зобов`язального характеру, тому відсутність заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири, переданої позивачем в іпотеку за договором іпотеки від 29.01.2013 року, не призводить до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову про визнання договорів недійсними.

Враховуючи викладене, скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 28 жовтня 2015 року у вигляді арешту квартири, окремо від рішення суду від 18 жовтня 2021 року оскаржуваною ухвалою від 06 січня 2022 року, не призвело до порушення прав позивача у даній справі про визнання договорів недійсними, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2023 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Немировська О.В.