Провадження №2/369/5375/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі Варваровій М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вегера Андрія Анатолійовича про забезпечення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування реєстрації земельної ділянки, скасування рішення державного реєстратора та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Лісниківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування реєстрації земельної ділянки, скасування рішення державного реєстратора та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування реєстрації земельної ділянки, скасування рішення державного реєстратора та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Лісниківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування реєстрації земельної ділянки, скасування рішення державного реєстратора та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

28.08.2023 р. від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вегера Андрія Анатолійовича до суду надійшло клопотання про забезпечення судових витрат, у якій він просив суд зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, пов`язаних з викликом свідків до суду, у розмірі 50000 грн..

В обґрунтування клопотання представник посилається на те, що Звертаючись до суду, ОСОБА_2 стверджує, що на підставі постанови Київського апеляційного суду від 09.11.2021 у справі № 369/2122/20 було скасована реєстрація речового права належної йому земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:5073. І на підставі цієї ж постанови було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0377, яка належала ОСОБА_3 та була продана ОСОБА_1 . Вказане друге твердження є повністю недостовірним та таким, що спрямоване на введення суд в оману. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з доданої ОСОБА_2 довідки з реєстру речових прав, підставою для реєстрації за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0377 є державний акт на право приватної власності на землю від 27.07.2003 серії Р2 № 009854. Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, наведеного у постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відповідно до висновку Верховного суду в постанові від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до висновку Верховного суду в постанові від 22.05.2018 у справі № 923/1283/16 вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Рішення Київського апеляційного суду від 09.11.2021 у справі № 369/2122/20, також додане ОСОБА_2 до позовної заяви, не містить резолютивного зобов`язання зареєструвати нерухоме майно, та визнавало вже набуте ОСОБА_3 право власності.

Відповідно, подальше скасування такого рішення не припиняло та не скасовувало зазначене право. Таким чином, обов`язковою складовою позовної заяви про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно має бути вимога про визнання незаконним та скасування самого права власності відповідача, обґрунтована відповідними доводами та доказами.

Пред`явлений ОСОБА_2 позов містить вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0377, та визнання недійсним договору купівлі-продажу такої ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Проте вимоги про визнання недійсним (скасування припинення тощо) правовстановлюючих документів на підставі яких така ділянка була зареєстрована, в позовній заяві відсутні, так само як і доводи та докази щодо відповідних обставин. Отже, пред`явлений ОСОБА_2 позов має ознаки завідомо безпідставного. З метою реалізації своїх прав при розгляді даного спору, ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «ЮС СТРІКТУМ» 25.08.2023 укладеного договір про надання правничої допомоги, згідно якого мінімальна необхідна кількість часу роботи об`єднання, спрямованого на захист прав та інтересів ОСОБА_1 з урахуванням обсягу обставин спору дорівнює десяти годинам. При цьому вартість години роботи об`єднання становить 5000 грн, і, відповідно, мінімальні витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу в даному спорі дорівнюватимуть 50000 грн. Вказана вартість послуг кореспондується з ціною позову в даному спорі.

У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч. 4 ст.135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таким чином, забезпечення судових витрат, відповідно до положень ч. 1 ст. 135 ЦПК України, є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, п. 2 та п. 3 ч. 4 ст.135 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав, за умови наявності яких, суд має право за клопотанням відповідача зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

З врахуванням вказаних умов для забезпечення судових витрат, суд не вбачає необхідності зобов`язання позивача вносити на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу), оскільки адвокатом не доведено, що поданий позивачем позов має ознаки завідомо безпідставного та має інші ознаки зловживання правом на позов, а також на теперішній час у суду відсутні відомості, що майновий стан позивача чи його інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, відповідач зобов`язаний довести наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 135 ЦПК України, для забезпечення судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, підстави забезпечення судових витрат на даний час відсутні, а відтак клопотання представника відповідача про забезпечення судових витрат не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 135 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вегера Андрія Анатолійовича про забезпечення судових витрат - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ДУБАС