Справа № 591/9243/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді - Яценко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Артеменко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС», ОСОБА_1 , приватний виконавець Закорко Вадим Вікторович про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

встановив:

15.11.2023 до суду надійшла зазначена заява, згідно якої представника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» просить змінити стягувача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 1349, вчиненого 17.02.2021 приватним нотаріусом Личук Т.В.про стягнення боргу з боржниці ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».Вимоги за заявою вмотивовані тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. перебуває виконавче провадження № 64659747, відкрите на підставі виконавчого напису № 1349, вчиненого 17.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в розмірі 11794,83 грн. Разом з тим, 08.02.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 08-02/23, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № AG1903812, боржницею за яким є ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС», яке в подальшому за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-05/23 від 10.05.2023 відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС», до якого перейшли всі права та обов`язки вибулої сторони стягувача.

Суд, вивчивши заяву та додані до неї матеріали вважає, що зазначена заява підлягає повернення заявнику без розгляду виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначені ст.183 ЦПК України.

Так, за приписами ч.ч. 1, 2 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

З матеріалів поданої заяви вбачається, що представник заявника ставить питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з боржниці ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Разом з тим, ТОВ «Дебт Форс» не виконано вимоги ч.2 статті 183 ЦПК України, оскільки до заяви не додано підтвердження про направлення боржнику копій документів, а лише додано реєстр поштової відправки на 37 адрес, серед яких зазначено і ОСОБА_1 . Проте, з даного документу неможливо встановити, які саме документи направлялися боржнику. Опис поштового вкладення, посвідчений печаткою поштового відділення, заявником не додано.

Згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270, розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимоги Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку.

У відповідності до положень пунктів 59, 61 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення копії заяви про заміну сторони виконавчого провадження та доданих до неї документів іншим учасникам справи може бути лише бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.

Саме опис вкладення є офіційним підтвердженням наявності у відправленні того пакету документів, який був надісланий відправником (постанова Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №914/1955/17).

За відсутності опису відправленої кореспонденції суд позбавлений можливості переконатися, що заявник дійсно направив саме примірники своєї заяви з додатками іншим учасникам справи.

Крім того, заява про заміну сторони виконавчого провадження, яка надійшла до суду, датована 11.10.2023, а реєстр поштової відправки, що надано заявником як докази її надіслання іншим учасникам датований 05.10.2023 та 09.10.2023, тобто до складання та підписання заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, на даний час відсутні підстави вважати, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» надсилало чи надавало заінтересованим особам заяву про заміну сторони виконавчого провадження у поданій до суду редакції.

Крім того, у порушення вимог п. 5 ч.1 ст.183 ЦПК України заявником не наведено у повному обсязі підстави та докази подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Так, до заяви не долучено копії виконавчого напису нотаріуса № 1349 від 17.02.2021, з якого можна було б встановити, що за вказаним виконавчим документом стягнуто заборгованість саме за договором, за яким було відступлено право вимоги на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Крім того, до представником ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до заяви не додано копії кредитногодоговору, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що оскільки нормами ЦПК України передбачений обмежений строк для розгляду заяви про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, необхідною передумовою дотримання судом основних засад цивільного судочинства під час розгляду зазначеної категорії заяв є направлення заявником учасникам справи тексту самої заяви та доказів на підтвердження викладених в ній обставин, позаяк сторони у справі повинні бути заздалегідь повідомленні про таку заяву для надання їм достатнього часу для ознайомлення з її змістом та можливості підготовити свої пояснення (заперечення) на відповідну заяву.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судового процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992, заява №12964/87).

У рішенні у справі «Bellet v. France» від 04.12.1955, заява №23805/94, ЄСПЛ зазначив, що статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

В даному випадку прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 (п. 53), відповідно до якого право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно вимог ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, повернення заяви без розгляду жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи викладене, вбачаються наявними підстави для повернення заяви без розгляду.

Керуючись ст. 183, 185, 442 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС», ОСОБА_1 , приватний виконавець Закорко Вадим Вікторович про заміну сторони у виконавчому провадженні - повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко