Справа № 553/1135/23
Провадження № 2/553/2258/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.10.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді Грошової Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Левицької В.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

08.05.2023 до Ленінського районного суду м. Полтави надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кучерява Тетяна Володимирівна до ОСОБА_2 , в якому завлено вимоги про припинення стягнення аліментів шляхом звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу, який виданий Ленінським районним судом м. Полтави у справі № 553/49/18 (провадження № 2-н/553/53/2018).

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого сторони мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 08.10.2015 шлюб розірвано. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.07.2017 затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до умов якої старший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишається проживати з матір`ю - ОСОБА_1 , а молодший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде проживати з батьком - ОСОБА_2 . Судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2018 до досягнення дитиною повноліття.

У липні 2021, за згодою батьків, спільний син ОСОБА_3 змінив фактичне місце проживання із проживання з батьком на місце проживання з матір`ю, виїхавши до Польщі, де проживає та навчається.

Неповнолітня дитина з липня 2021 року проживає разом з позивачем у Польщі, навчається у школі в Кракові та знаходиться на її повному утриманні, відповідно змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів з позивача на утримання сина на користь відповідача. Хоча відповідач має право на аліменти за рішенням суду на утримання сина ОСОБА_3 , однак дитина із липня 2021 року проживає разом із матір`ю, при цьому батько втратив будь-який зв`язок із сином, припинивши його матеріальне забезпечення, у зв`язку з чим наявні підстави для припинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2018.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19.05.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач заперечує проти позову, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що 22.06.2021 ОСОБА_2 надав письмову нотаріально засвідчену згоду на тимчасовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_3 , за кордон на відпочинок до Республіки Польща з 25.06.2021 по 29.08.2021 включно, у супроводі матері ОСОБА_1 . Відповідно до вказаної заяви ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути сина ОСОБА_3 в Україну по закінченню зазначеного строку. Однак, ОСОБА_1 разом із малолітнім сином ОСОБА_3 станом на сьогодні не повернулася до України. На телефонні дзвінки не відповідала, про об`єктивні причини не повернення дитини до батька не повідомляла. 02.09.2021 року ОСОБА_2 був змушений звернутися до ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області з заявою про скоєння злочину. Таким чином, ОСОБА_1 порушила умови тимчасового виїзду малолітнього ОСОБА_3 , а також свідомо не виконує мирову угоду затверджену ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.07.2017 року, відповідно до якої місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 визначено з батьком ОСОБА_2 . Твердження позивача про те, що ОСОБА_2 втратив будь-який зв`язок з сином та припинив його матеріальне забезпечення, не відповідає дійсності. Відповідач намагався отримати реквізити банківського рахунку позивачки для переказу коштів на утримання ОСОБА_3 , однак позивачем реквізити не було надано. Син ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 номер картки рідного дядька, брата позивача ОСОБА_6 , на яку 14.03.2023 року ОСОБА_2 переказав ОСОБА_6 кошти в сумі 7000,00 грн. та 13.03.2023 ще 3000,00 грн. Крім того, відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження по стягненню аліментів завершено. Тобто, фактично позивач не сплачує та не сплачувала аліменти на утримання ОСОБА_3 . Зазначає, що при вирішенні питання визначення місця проживання має бути вислухана думка дитини, при цьому позивачем не надано доказів, що син ОСОБА_3 бажає проживати з матір`ю.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що дитина була влаштована до навчального закладу одразу після виїзду за кордон. На даний час ОСОБА_3 виповнилося 14 років та відповідно до положень ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо , місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самостійно. Звертає увагу, що предметом позову є припинення стягнення аліментів, а не визначення місця проживання дитини чи усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, тому твердження з приводу не надання позивачем доказів того, що дитина бажає проживати із матір`ю не стосуються предмету позовної заяви, не підлягають врахуванню та взагалі розгляду судом. Оскільки неповнолітній син сторін ОСОБА_3 проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджено документально, відповідно змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів з неї на утримання сина на користь відповідача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04.08.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги не визнають, проти задоволення позовних вимог заперечують.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви (клопотання) з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

08 жовтня 2015 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/3427/15-ц (Провадження № 2/553/1281/2015) шлюб, зареєстрований 07.08.1999 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 980 було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишено « ОСОБА_1 ».

Відповідно до актового запису про народження № 205 від 05.05.2009, який виконано Ленінським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.05.2009).

26 липня 2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/1353/17 (провадження № 2/553/763/2017) затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до умов якої, старший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишається проживати з матір`ю ОСОБА_1 , а молодший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде проживати з батьком ОСОБА_2 .

22 січня 2018 року Ленінським районним судом м. Полтави видано судовий наказ у справі № 553/49/18 (Провадження № 2-н/553/53/2018), яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Батьком надано дозвіл на тимчасовий виїзд сина ОСОБА_3 до Республіки Польща.

У липні 2021 року син ОСОБА_3 змінив фактичне місце проживання із проживання з батьком на місце проживання з матір`ю, виїхавши до Польщі, де проживає і навчається наразі.

Відповідно до копії договору оренди від 06 липня 2021 року житлової кімнати за адресою: АДРЕСА_1 , укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , переклад якого засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Георгієвською Т.В., позивач з сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки № 26/2021/2022 від 15 жовтня 2021 року початкової школи № 75 в Комплексі загальноосвітніх шкіл спортивної підготовки в Кракові вбачається, що ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Полтава (Україна) у 2021/2022 навчальному році навчається у шостому класі початкової школи № 75 у Кракові. Переклад вказаної довідки засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Георгієвською Т.В.

Шкільне посвідчення ОСОБА_3 із строком дії до 30.09.2023 та відповідним відбитком печатки початкової школи № 75 в Кракові, свідчить про його навчання у 7 класі у 2022/2023 навчальному році. Переклад вказаного шкільного посвідчення засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Георгієвською Т.В.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства неповнолітня неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може вільно обирати місце проживання з одним з батьків.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого: «За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.»

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 з 2021 року навчається у початковій школі № 75 в Комплексі загальноосвітніх шкіл спортивної підготовки в Кракові, постійно проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 у Польщі в місті Кракові та знаходяться на повному її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.

Відповідачем вказані обставини не спростовано.

При цьому, суд зазначає, що однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність. Так, відповідно до норм ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто, у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

У зв`язку з чим, суд, при розгляді вказаної справи в межах заявлених позивачем вимог про припинення стягнення аліментів, не вирішує питання про визначення місця проживання дитини чи усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, та наявність підстав для припинення стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 згідно судового наказу Ленінським районним судом м. Полтави від 22 січня 2018 року у справі № 553/49/18 (Провадження № 2-н/553/53/2018).

Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів та стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 08.05.2023.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1073,60 грн. оплату судового збору щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263- 265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Припинити з 08 травня 2023 стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2018 у справі № 553/49/18, провадження № 2-н/553/53/2018, в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

Представник позивача - адвокат: Кучерява Тетяна Володимирівна, адреса: 36000, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 32, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Представник відповідача - адвокат: Губарєва Марія Олександрівна, адреса: 39800, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Космонавтів, буд. 1/2, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Головуючий: суддя Н.М. Грошова