Провадження № 22-ц/802/1023/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент військової контррозвідки Служби безпеки України, про встановлення юридичного факту за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою, яку обгрунтував тим, що він 09.11.2014 року, виконуючи бойові завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, під час артилерійського обстрілу з РСЗВ отримав поранення (травмування). Заявник вказує, що після отримання ним медичної допомоги перебував на лікуванні у польовому медичному пункті військової частини НОМЕР_1 . Дані обставини підтверджуються актом розслідування військової частини НОМЕР_1 від 16 листопада 2014 року та довідкою про обставини травми військової частини НОМЕР_1 від 04 грудня 2014 року №176.

Зазначає, що 15 серпня 2023 року він подав рапорт щодо проведення службового розслідування за даним фактом до Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, однак у відповіді Департаменту військової контррозвідки СБУ від 21 серпня 2023 рок №17/16562нш повідомлено, що дане питання вирішується згідно з вимогами Порядку розслідування і ведення обліку нещасних випадків, що сталися із військовослужбовцями Служби безпеки України. Також повідомлено, що відповідно до п.9 розділу 1 Порядку строк давності для розслідування нещасних випадків становить три роки з дати його настання.

ОСОБА_1 вказує, що встановлення судом факту нещасного випадку, що трапився з ним під час виконання обов`язків військової служби, обумовлюється доказами та потрібно йому для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ним.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати та встановити факт нещасного випадку, що стався 09.11.2014 року з ним як з підполковником, старшим оперуповноваженим 2 відділу 6 управління ГУ військової контррозвідки Служби безпеки України, під час виконання ним обов`язків військової служби в районі населеного пункту Ольховатка Єнакієвського району Донецької області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначив, що відмовляючи у відкритті провадження, суд не звернув увагу на те, що у разі встановлення факту нещасного випадку за рішенням суду, розслідування проводиться незалежно від дати його настання. У даному випадку строки давності відповідно до п. 9 розділу 1 Порядку сплинули, тому саме це є підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту, так як іншим чином встановити такий факт неможливо.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як визначено ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки законодавством визначений позасудовий порядок встановлення факту нещасного випадку під час виконання обов`язків військової служби, то дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також місцевий суд зазначив, що у разі відмови компетентного органу в установленні такого факту, заявником до суду може бути оскаржена така відмова в передбаченому законом порядку, а саме до адміністративного суду.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно враховувати, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Отже, у судовому порядку встановлюються лише такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, і в судовому порядку встановлення юридичних фактів можливе лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З метою врегулювання питань, пов`язаних із процедурою розслідування та ведення обліку нещасних випадків, загибелі або смерті, що сталися зі співробітниками-військовослужбовцями, військовослужбовцями строкової служби, курсантами і слухачами (далі - військовослужбовці) підрозділів Центрального управління, регіональних органів, органів військової контррозвідки, штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, закладів, установ та організацій Служби безпеки України (далі - підрозділи, органи, заклади СБУ) було розроблено Порядок розслідування і ведення обліку нещасних випадків, що сталися із військовослужбовцями Служби безпеки України, який затверджений наказом Центрального управління СБУ У від 22.11. 2001 року № 392 (в редакції станом на час, коли сталось поранення) (далі Порядок).

Відповідно до абз.2 п.2 Порядку розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями в особливий період або в період надзвичайного стану, під час їх участі в антитерористичних операціях, операції Об`єднаних сил, на шляху прямування в район проведення антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил, здійснення заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, виконання обов`язків військової служби в місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливі нещасні випадки), проводиться відповідно до вимог цього Порядку.

Згідно із п. 1 розділу 2 Порядку про нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив (свідок), негайно повідомляє безпосереднього чи прямого начальника потерпілого та керівника підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - також керівника підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий), та вживає заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Пунктом 4 передбачено, що керівники підрозділів, органів, закладів СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - керівники підрозділів, органів, закладів СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий), у складі яких є підрозділи кадрового забезпечення (співробітник, відповідальний за організацію службової діяльності за напрямом роботи з особовим складом), отримавши повідомлення про нещасний випадок, організовують його розслідування, для чого наказом призначають комісію для проведення розслідування нещасного випадку.

Після закінчення розслідування нещасного випадку керівник підрозділу, органу, закладу СБУ протягом одного робочого дня повинен розглянути та затвердити акт за формою НВС (пункт 12 Порядку).

Таким чином, встановлення обставин отримання травми та зв`язок установленого із виконанням службових обов`язків, вирішуються спеціально уповноваженими на це суб`єктами, рішення яких можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Будь-яке порушене право підлягає захисту в установленому для цього порядку.

Разом з тим, суд враховує наявні висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені в раніше ухвалених судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду, в яких вона послідовно й однозначно висловилася з приводу неможливості встановлення в судовому порядку факту поранення, про що нею було зазначено і в ухвалі від 28 квітня 2021 року у справі № 695/867/17.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19 (провадження № 14-481цс19) за заявою про встановлення факту безпосередньої участі заявника у проведенні АТО та бойових діях зроблено висновок про те, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, справи про встановлення факту отримання травм у період проходження служби не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, оскільки визначено інший порядок їх встановлення.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з яким погоджується й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що юридичний факт, про встановлення якого просив ОСОБА_1 , у порядку окремого провадження встановленим бути не може.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що перекладання на суд функцій такого органу суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури. Проте, особа, якій рішенням уповноваженого органу (комісії) відмовлено, не позбавлена права звернутися до суду з метою оскарження такого рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у відкритті провадження за даною заявою.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і незгоді з ухваленим судовим рішенням.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвали суду не впливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які би стали підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2023 року.

Головуючий суддя

Судді