Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7313/23
Номер провадження2/711/2348/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
28 листопада 2023 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого судді: Казидуб О.Г.
при секретарі: Шульга А.В.
представника позивача адвоката: Стадник П.В.
третьої особи: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній), треті особи: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги мотивовані тим, що він є наймачем житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 на підставі ордеру на житлове приміщення № 041073 від 21.11 1991 року.
Згідно ордера на житлове приміщення № 041073 від 21.11.1991 року, квартира АДРЕСА_2 була надана йому та його сім`ї у складі: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_6 .
Вказує, що станом на сьогоднішній день у вищевказаній квартирі фактично проживає він, його дружина ОСОБА_1 та молодший син ОСОБА_5 .
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не проживають у зазначеній квартирі з 2010 року і по сьогоднішній день, особистих речей в квартирі не має, оскільки, останні виїхали до іншого місця проживання.
Просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_2 .
06 листопада 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Адвокат Стадник П.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Проти заочного рішення не заперечував.
Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, клопотань про відкладення або про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Про день, час та місце розгляд у справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він вхожий в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі більше 10 років не проживають в даній квартирі, вони проживають десь за кордоном. В них вже свої сім`ї і свої діти.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з сім`єю ОСОБА_5 , вона проживає в кімнаті АДРЕСА_3 і є їхньою сусідкою. Відносини у позивача з відповідачами були дружні. Відповідачів вона не бачила вже більше 10 років.
Заслухавши думку учасників процесу, покази свідків, дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
Як визначено в статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
За змістом статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 1991 року Придніпровською радою народних депутатів м. Черкаси видано Ордер на жиле приміщення № 041073, відповідно до якого ОСОБА_9 з сім`єю з 4 чоловік має право на заняття жилого приміщення площею 38,21 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: ОСОБА_1 (жінка), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_6 (син).
Судом перевірено вказану інформацію і встановлено, що відповідно до відомостей департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 25 жовтня 2023 року, отриманих судом 31 жовтня 2023 року, відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 10.01.1992 року та відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 10.01.1992 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Між тим, з акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 26 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 2010 року і по сьогоднішній день в квартирі АДРЕСА_2 не проживають.
Обставин, які б перешкоджали відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживати за адресою: АДРЕСА_1 , судом не встановлено.
За змістом статті 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 4 статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Оскільки, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 тривалий час не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , тому, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Відносно судових витрат суд зазначає наступне.
На підставі викладеного, керуючись ст. 327 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 6,12, 13, 17, 18, 263, 265, 268, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб