УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду у м. Києві клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Хатаінського районного суду м. Баку Азербайджанської Республіки від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 , -

встановив:

У листопаді 2021 року в.о. начальника відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги ЦМУ МЮ (м. Київ) Міністерства юстиції України Бровко В. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Хатаінського районного суду м. Баку Азербайджанської Республіки від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Хатаінським районним судом м. Баку Азербайджанської Республіки прийнято постанову №2(011)-6346-2020 від 27 листопада 2020 року, якою змінено розмір аліментів, визначний рішенням того ж суду №2(011)-248-2010 від 26 лютого 2010 року. Стягнуто щомісячно аліменти з боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання дітей, народжених у шлюбі із заявницею - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до повноліття, на користь заявниці у розмірі 170 манатів, а всього сума на двох дітей 340 манатів.

Постанова суду набрала законної сили 25 січня 2021 року.

Оскільки ОСОБА_2 фактично проживає в місті Києві, почилаючи з 27 жовтня 2009 року аліменти з нього не стягуються, заявниця просила вжити заходів для визнання та виконання на території України постанови Хатаінського районного суду Азербайджанської Республіки №2(011)-6346-2020 від 27 листопада 2020 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.09.2021 року клопотання передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.11.2021 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року клопотання прийнято до провадження та на виконання вимог ч. 1 ст. 467 ЦПК України ОСОБА_2 надано строк для подання заперечень у письмовій формі.

Ухвалою суду від 05 листопада 2023 року призначено клопотання до розгляду.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв/ клопотань щодо неможливості розгулу клопотання до суду не надходило.

Виходячи із змісту ст.ст. 463, 464 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 467 ЦПК України розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні. Неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Хатаінського районного суду м. Баку Азербайджанської Республіки від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 , підлягає задоволенню з наступних підстав.

27 листопада 2020 року Хатаінський районний суд міста Баку Азербайджанської республіки у цивільній справі №2(011)-6346/2020 за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про збільшення аліментів ухвалив постанову, якою позов задовольнив частково. Змінено суму аліментів, встановлених постановою Хатаінського районного суду міста Баку №2(011)-248/2010 від 26 лютого 2010 року. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 та виплачено ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ними повноліття, в твердій грошовій сумі 170 манат, всього 340 манат щомісячно.

Згідно листа Хатаінського районного суду міста Баку від 27 січня 2021 року постанова Хатаінського районного суду міста Баку №2(011)-6346/2020 від 27 листопада 2020 року «про вимогу збільшення аліментів» позивачки ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 набрала законної сили 25 січня 2021 року.

Із судового рішення встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на судове засідання не з`явився, поважні причини неявки суду не повідомив.

Згідно листа Хатаінського районного суду міста Баку від 24 травня 2021 року про місце та час судових засідань у справі №2(011)-6346/2020, запланованих на 10 листопада 2020 року та 27 листопада 2020 року, було надіслано лист до села Веладі Ленкоранського району, де зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , але ОСОБА_2 не брав участь на призначеному судовому засіданні.

На підтвердження виклику відповідача ОСОБА_2 у судові засідання надано копії листів від 26 жовтня 2020 року та від 11 листопада 2020 року.

Згідно листа Ленкоранського районного відділу виконання та пробації Міністерства юстиції Азербайджанської республіки від 26 травня 2021 року за вих. №48125, виконавчий документ, виданий 27 січня 2021 року на підставі постанови Хатаінського районного суду міста Баку від 27 листопада 2020 року у цивільній справі №2(011)-6346/2020 вступив до провадження відділу. В ході виконавчого процесу виявлено, що боржник виїхав за межі країни до України, про його розшук було укладено рішення та направлено до Ленкоранського міськрайонного відділу поліції та порушено відповідну справу про розшук.

Так, відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Крім того, ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено з підстав визначених ч. 2 ст. 468 ЦПК України.

Так, визнання та виконання державою Україна рішень Азербайджанської республіки передбачено Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, вчиненою 22 січня 1993 року в м. Мінську, договірними сторонами якої є обидві держави.

Відповідно до ст. 6 Конвенції Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема визнання і виконання судових рішень по цивільним справам.

Згідно зі ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін:

а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань;

б) рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

З наведеного вбачається, що постанова Хатаінського районного суду міста Баку від 27 листопада 2020 року у цивільній справі №2(011)-6346/2020 визнається на території України.

Згідно зі ст. 53 Конвенції клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. До клопотання додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності. Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення і прикладені до нього документи забезпечуються завіреним перекладом на мову запитуваної Договірної Сторони або на російську мову.

Згідно зі ст. 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Згідно зі ст. 55 Конвенції у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо:

а) відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої винесене рішення, воно не набуло законної сили або не підлягає виконанню, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набуття законної сили;

б) відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду;

в) у справі між тими ж сторонами, про той же предмет і по тій же підставі на території Договірної Сторони, де повинно бути визнане і виконане рішення, було вже раніше винесене рішення, що вступило в законну силу, або мається визнане рішення суду третьої держави, або якщо установою цієї Договірної Сторони було раніше порушено провадження по даній справі;

г) відповідно до положень цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинно бути визнане і виконане, справа відноситься до виняткової компетенції її установи;

д) відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі договірної підсудності;

е) минув термін давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення.

Крім того, згідно ч. 3, 4 ст. 466 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

З огляду на наведене, судом встановлено, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Хатаінського районного суду м. Баку Азербайджанської Республіки від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам Конвенції та ст. 466 ЦПК України, до клопотання надано всі необхідні документи, підстав для залишення клопотання без розгляду немає.

Крім того, на підставі досліджених листів Хатаінського районного суду м. Баку та Ленкоранського районного відділу виконання та пробації Міністерства юстиції Азербайджанської республіки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, зазначених у ч.2 ст. 468 ЦПК України та ст. 55 Конвенції.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 467 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

Враховуючи наведене, суд, розглянувши подані документи дійшов висновку про те, що рішення підлягає виконанню на території України.

Відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Станом на 06 грудня 2023 року Національним банком України встановлено офіційний курс гривні щодо азербайджанського маната - 21,5785 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України постанови Хатаінського районного суду міста Баку від 27 листопада 2020 року у цивільній справі №2(011)-6346/2020 за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про збільшення аліментів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Хатаінського районного суду м. Баку Азербайджанської Республіки від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 .

Статтею 470 ЦПК України визначено, що на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 1993 року, ст. ст. 462- 467 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Хатаінського районного суду м. Баку Азербайджанської Республіки від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України постанови Хатаінського районного суду міста Баку від 27 листопада 2020 року у цивільній справі №2(011)-6346/2020 за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про збільшення аліментів, яким:

стягнуто з відповідача ОСОБА_2 та виплачено ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ними повноліття, в твердій грошовій сумі 170 манат, всього 340 манат щомісячно, що за курсом Національного банку України станом на 06 грудня 2023 року становить 3668,35 грн., а всього 7336,70 грн.

На підставі рішення іноземного суду та ухвали про його визнання та надання дозволу на його примусове виконання, після набрання нею законної сили, видати виконавчий лист, який пред`явити для виконання в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Кушнір