Ухвала

01 березня 2023 року

м. Київ

справа № 274/7675/21

провадження № 61-2344ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк Олександр Володимирович, на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року

та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання припиненою дію кредитного договору, визнання дій неправомірними, визнання недійсним пункту кредитного договору, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитом, визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненої іпотеки та зняття заборони на відчуження, стягнення переплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просила:

- визнати дію кредитного договору від 07 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , припиненою з 19 жовтня 2009 року;

- визнати неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахувань відсотків та пені за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , з дати припинення дії кредитного договору - з 19 жовтня 2009 року;

- визнати недійсним пункт 7.1 кредитного договору від 07 вересня

2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , щодо зобов`язання позичальника сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,5 % від суми наданого кредиту у момент надання кредиту та винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі

0,2 % від суми наданого кредиту щомісяця у період сплати;

- зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного

між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за відрахуванням нарахованих та сплачених коштів щодо відсотків за користування коштами та пені із врахуванням припинення дії кредитного договору з 19 жовтня 2009 року,

а також з врахуванням сплаченої комісії на інші кредитні платежі згідно

з встановленим в кредитному договорі порядку;

- визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором

від 07 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк»

та ОСОБА_1 , у зв`язку із повним виконанням;

- визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеного

07 вересня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , предметом якого є житловий будинок, зальною площею 75,2 кв. м та земельна ділянка, загальною площею 2000 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із чим зняти заборону на відчуження майна;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 переплачені кошти за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного

між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в сумі 202 533,80 грн.

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області своїм рішенням від 06 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Зобов`язав АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного

між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за відрахуванням сплаченої комісії, з огляду на нікчемність пункту 7.1 цього договору, починаючи із 08 грудня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Житомирський апеляційний суд своєю постановою від 20 грудня 2022 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 06 жовтня 2022 року в частині вирішення спору щодо зобов`язання

АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за відрахуванням сплаченої комісії, з огляду на нікчемність пункту 7.1 цього договору, починаючи із 08 грудня 2018 року, скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовив з мотивів, наведених у цій постанові.

В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

13 лютого 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк О. В., звернулася до Верховного Сулу з касаційною скаргою на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк О. В., порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року отриманий представником заявниці засобами поштового зв`язку 12 січня 2023 року, що підтверджується копією конверта та супровідного листа Житомирського апеляційного суду від 27 грудня

2022 року щодо направлення копії постанови від 20 грудня 2022 року

на його адресу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, наявні підстави для його поновлення.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону.

За подання вказаної касаційної скарги заявниці слід сплатити 13 130,68 грн судового збору.

До касаційної скарги додано клопотання про зменшення розміру судового збору за подання вказаної касаційної скарги до 5 % річного доходу, що складає 1 380 грн.

Клопотання мотивоване тим, що за подання касаційної скарги на судові рішення ОСОБА_1 повинна сплатити судовий збір у розмірі 7 302 грн, проте не має можливості сплатити судовий збір у розмірі, визначеному законом. ОСОБА_1 є пенсіонеркою, перебуває на обліку в Бердичівському об`єднаному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області і отримує пенсію по інвалідності (особа з інвалідністю ІІІ групи), яка за період з 01 грудня 2022 року по 28 лютого 2023 року склала 6 900 грн.

Крім того, заявниця вказала, що вона хворіє на цукровий діабет, тип 2, середньої тяжкості.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці;б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями

статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення , зменшення розміру є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення , зменшення розміру може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Вирішуючи клопотання про зменшення розміру судового збору, Верховний Суд урахував, що зазначені ОСОБА_1 обставини та надані на їх підтвердження докази, не є безумовними підставами для зменшення розміру сплати судового збору, оскільки заявницею не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану заявника, який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

Такими доказами є, зокрема, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківських документів про відсутність на рахунках коштів, довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, доказів про наявність чи відсутність рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними, тощо.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його оплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника щодо можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором) у цій справі дотриманий.

Таким чином, клопотання заявника про зменшення розміру сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Варто зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про зменшення розміру сплати судового збору за подання касаційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1

статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до змісту судових рішень, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у грудні 2021 року.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено на 2021 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року - 2 270 грн.

Підпунктами 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцемдо суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову (202 533,80 грн х 1 % = 2 025,34 грн), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн) і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11 350 грн).

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 0,4 = 908 грн).

З огляду на судові рішення, ОСОБА_1 заявила:

- 5 вимог немайнового характеру (визнання дії кредитного договору припиненою; визнання неправомірними дії банку; зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором; визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором; визнання припиненою іпотеку за договором іпотеки (908 грн х 5 = 4 540 грн)).

- 1 вимогу майнового характеру (стягнення переплачених коштів

за кредитним договором в сумі 202 533,80 грн (202 533,80 грн х 1 % = 2 025,34 грн)).

- за подання позовної вимоги про визнання недійсним пункту 7.1 кредитного договору заявниця звільнена як споживач.

Загальна сума складає 6 565,34 грн (4 540 грн + 2 025,34 грн).

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми (6 565,34 грн х 200 % = 13 130,68 грн).

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, ОСОБА_1 слід сплатити суму судового збору у розмірі 13 130,68 грн за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Враховуючи зазначене, клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк О. В., про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги до 5 % від річного доходу, задоволенню не підлягає.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, заявнику необхідно сплатити судовий збір у визначеному розмірі відповідно до закону за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Разом з тим, слід зазначити, що за наявності визначених законом підстав, заявниця не позбавлена права звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням, обґрунтованим вищевказаними доказами, про зменшення розміру судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк Олександр Володимирович, про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк Олександр Володимирович, строк на касаційне оскарження рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк Олександр Володимирович, про зменшення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк Олександр Володимирович, на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року

та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська