Справа №: 671/918/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Подіновської Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Краснай Л.П.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиську Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 4798847 від 20.09.2021 у розмірі 57240 грн. 00 коп., інфляційні втрати 12879 грн 00 коп., 3% річних 1943 грн 02 коп., а також судові витрати по справі - судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп., сплачений позивачем та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний кредитний договір № 4798847.

Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на сайті https//creditplus.ua/ru/dokuments.

Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає 20000 грн; строк кредиту 8 днів; дата повернення кредиту 28.09.2021. Строк кредиту може бути продовжено в порядку та на умовах, визначених в розділі 4 договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачкою виконало та надало їй кредит в сумі 20000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідачки № НОМЕР_1 .

28.09.2021, 06.10.2021, 10.10.2021, 18.10.2021, 26.10.2021, 03.11.2021 відповідачкою здійснювалася оплата на рахунок кредитора в погашення нарахованих процентів за користування кредитом, а тому кредитором відповідно до умов договору строк кредиту кожен раз було продовжено ще на 8 днів із стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 11.11.2021 кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів.

Надалі відповідачка оплату за кредитним договором не здійснювала.

17.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідачку повідомлено письмово.

Оскільки відповідачка зобов`язання по оплаті боргу належним чином не виконувала, станом на 30.03.3023 заборгованість за кредитним договором № 4798847 від 20.09.2021 склала: 20000 грн. 00 коп. сума кредиту; 37240 грн. 00 коп. сума процентів за користування кредитом; 12879 грн. 00 коп. - інфляційні втрати; 1943 грн. 02 коп. - 3% річних.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка та її представник позовні вимоги визнали частково - у розмірі суми кредиту (20000 грн. 00 коп.). Проценти за користування кредитом, інфляційні витрати та нарахування трьох відсотків річних вважають завищеними, а вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу необґрунтованою.

Заслухавши пояснення відповідачка та її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір № 4798847 про надання споживчого кредиту, за умовами якого Товариство надало відповідачці кредит у розмірі 20000 грн. 00 коп. строком на 8 днів на споживчі (особисті) потреби. За користування кредитом споживач сплачує товариству за стандартною ставкою 63545,74 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,90% в день, за заниженою ставкою 13676,43 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,425% в день. Строк кредиту може бути продовжено в порядку та на умовах, визначених в розділі 4 договору.

Договір підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором М399186.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачкою виконало та надало їй кредит в сумі 20000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідачки № НОМЕР_1 .

28.09.2021, 06.10.2021, 10.10.2021, 18.10.2021, 26.10.2021, 03.11.2021 відповідачкою здійснювалися платежі на погашення нарахованих процентів за користування кредитом, а тому кредитором відповідно до умов договору строк кредиту кожен раз було продовжено ще на 8 днів із стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.

11.11.2021 відповідно до умов п. 4.3 кредитного договору, кредитний договір був пролонгований, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль.

З картки обліку договору № 4798847 від 20.09.2021 вбачається, що станом на 16.01.2023 відповідачка має заборгованість у розмірі 57240 грн. 00 коп., з яких 20000 грн.00 коп. основний борг, 37240 грн.00 коп. - нараховані проценти.

17.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором № 4798847 від 20.09.2021, боржником за яким є ОСОБА_1 , про що відповідачку повідомлено шляхом направлення на електронну пошту, зазначену нею в договорі, відповідного повідомлення.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості.

Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 4798847.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що передбачено статтею 205, 207 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за договором № 4798847 від 20.09.2021 щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування грошовими коштами, а позивачем доведено, що він набув право грошової вимоги до відповідача за цим договором, позовні вимоги в частині стягнення суми кредиту у розмірі 20000 грн. 00 коп. та процентів за користування кредитом в розмірі 37240 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Позивачем не враховано вищевказаних п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та в супереч зазначених вимог закону здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з березня 2022 по лютий 2023 року та розрахунок 3% річних за період 10.02.2022 року по 30.03.2023.

Враховуючи вимоги п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за період з 10.02.2022 по 23.02.2022 в розмірі 65 грн. 87 коп., а у задоволенні вимоги про стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги частково, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов заявлено з ціною 72062 грн. 02 коп., а задоволено на суму 57305 грн. 87 коп., тобто на 79,52 %.

Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2134 грн. 32 коп. судового збору.

Крім того, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В., копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5127, копію рахунку на оплату по замовленню №264/30/03 від 30.03.2023 за надання правової допомоги, що містить опис робіт, послуг та їх вартість, копію платіжної інструкції №353 від 29.03.2023, копію звіту від 30.03.2023 про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07.07.2022.

Відповідачка вимогу про стягнення правничої допомоги не визнала, однак неспівмірність заявлених витрат на правничу допомогу не доводила.

Отже, підстави вважати, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, відсутні.

Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Україна», у відповідності до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути кошти на відшкодування його витрат на правничу допомогу адвоката, розмір яких суд визначає пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 6361 грн. 60 коп.

Керуючись ст..ст.13, 81, 89, 137, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4798847 від 20.09.2021 в розмірі 57240 грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 65 грн. 87 коп., всього 57305 грн. 87 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір в сумі 2134 грн. 32 коп., 6361 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: 03150, м. Київ вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ;

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Г.В.Подіновська