Провадження №2/522/6519/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до Приморського районного суду міста Одеси з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 348077,25 грн. та судовий збір.

За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2023 року позовну заяву акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято та відкрито провадження у справі. Визначено, що права буде розглядатися у порядку спрощеного провадження без виклику осіб.

16 жовтня 2023 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшло заперечення відповідачки ОСОБА_1 проти розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Також, 16 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання позивачки, у якій вона просить провести розгляд справи за її участі, про дату, час та місце судового засідання повідомити завчасно.

Ухвалою від 24 жовтня 2023 року заперечення ОСОБА_1 залишено без задоволення.

02 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов відзив на позовну заяву (дата подання до поштового відділення 28.10.2023 року), у якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на форс-мажорні обставини, а також, просить повернути позивачеві позовну заяву та надати йому строк на усунення недоліків.

08 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній просив прийняти відповідь на відзив та долучити до матеріалів справи деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором, повідомлення вимогу від 14.09.2022 року, повідомлення вимогу від 18.11.2022.

15 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому вона просила здійснити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, заперечувала проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від зазначене клопотання залишено без розгляду.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 вересня 2019 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено комплексний кредитний договір №1/3725184, відповідно до умов якого Банк передав відповідачеві у користування грошову суду у розмірі 364 581,59 гривень на період з 11.01.2019 по 10.09.2026 року із фіксованою процентною ставкою 18,9% річних (а.с.14). З договору вбачається, що місцем проживання та місцем реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Згідно копій платіжної інструкції №1/3725184 від 11.09.2019 року, АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» переказала на картковий рахунок ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 348 850,00 гривень та 16 731,59 гривень Банк сплатив в якості страхового платежу за кредитним договором (а.с.21).

14 вересня 2022 року Позивач звернувся із повідомленням-вимогою до відповідачки, що було направлено на адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , проте, належним чином так і не була виконана відповідачкою.

18 листопада 2022 року Позивач повторно звернувся із повідомленням-вимогою до відповідачки, що було направлено на адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , проте, належним чином так і не була виконана відповідачкою (а.с.22).

Факт відправлення повідомлення-виимоги підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплати поштового перекази, що був доданий позивачем разом із поданням відповіді на відзив, та з яких вбачається, що повідомлення були повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1/3725184 від 11.09.2019 року становить 348 077,25 гривень, що складається з:

- строкова заборгованість 237 532,42 гривні;

- прострочена заборгованість - 47 643,96 гривень;

- прострочені відсотки 58 409,34 гривні;

- нараховані відсотки 4 491,53 гривні. (а.с.4).

Згідно руху коштів по погашенню поточної та простроченої заборгованості по кредиту, наданому позивачем разом із відзивом, ОСОБА_1 в якості погашення заборгованості було внесено 79 405,21 гривня (фактичне погашення кредиту 36 346,9; фактичне погашення простроченої заборгованості за кредитним договором 43 058,72). З зазначеного документа вбачається, що останній платіж в якості погашення заборгованості за тілом кредиту був внесений відповідачкою - 11.03.2022 року та становив 391,25 гривень.

У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. ВС підкреслив, що пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно копій платіжної інструкції №1/3725184 від 11.09.2019 року, АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» переказала на картковий рахунок ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 348 850,00 гривень та 16 731,59 гривень Банк сплатив в якості страхового платежу за кредитним договором, тобто, свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором.

Відповідачка своєчасно не повернула кредитодавцеві грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Внаслідок викладеного, станом на день звернення до суду у відповідача виникла заборгованість у розмірі 348 077,25 гривень.

Будь яких доказів, які б підтверджували погашення заборгованості відповідачем до суду не надходило.

В той же час, разом із відзивом, відповідачем було додано копію листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, з якого вбачається, що військова агресія Російської Федерації щодо нашої країни з моменту її виникнення та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, тобто, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

ОСОБА_1 посилається на зазначений лист як на підставу невиконання перед АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» зобов`язання за кредитним договором.

З приводу зазначеного, суд зазначає.

Форс-мажорними визнаються надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Дане легальне визначення обставин непереборної сили знайшло своє закріплення в ч. 2 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні».

Верховний суд завдяки своїй багаторічній практиці виокремив наступні елементи форс-мажорних обставин: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; і найголовніше - унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (Постанова ВС від 25.01.2022 № 904/3886/21).

Водночас форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. При цьому сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Такі правові висновки викладались Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 905/55/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17.

Так, у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 зі справи № 912/3323/20, на яку посилається скаржник, міститься загальний висновок про те, що відповідно до частини першої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести. Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані. Одне лише передбачене законом віднесення обставин (карантину) до форс-мажорних не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретного договору.

У Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у ч. 3 ст. 7.1.7 «Непереборна сила (форс-мажор)» вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона, яка не виконала, дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення.

У Принципах Європейського договірного права у ст. 8.108(3), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

У постанові ВС від 12.10.2023 у справі № 908/1620/22 вказано, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Існування форс-мажорних обставин звільняє сторону договору саме від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, а не від обов`язку виконати це зобов`язання після припинення таких обставин. У випадку виникнення обставин непереборної сили, термін виконання зобов`язань сторін за договором може просто переноситись (продовжуватися) на строк, протягом якого діють такі обставини та їх наслідки. Матеріали справи № 908/1620/22 не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем з огляду на запровадження в державі воєнного стану. Оприлюднення листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, так і наявність сертифікату ТПП України про форс-мажорні обставини не є безумовною підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20. Введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто підлягає доведенню зв`язок між невиконанням зобов`язань і воєнними діями в Україні.

Тому, на думку суду, лист ТТП 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 не є належним доказом неможливості виконання відповідачем взятих перед банком зобов`язань. В той же час, ОСОБА_1 не надала суду будь яких відомостей, які б посвідчували факт повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин. Також, будь яких відомостей, які б підтверджували значне погіршення матеріального становища відповідача у зв`язку із введенням воєнного стану. Суд зазначає, що зв`язок між невиконанням зобов`язань і воєнними діями в Україні відповідачем не доведено.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Таким чином, відповідач істотно порушив норми чинного законодавства та умови кредитного договору №1/3725184 від 11.09.2019 року, не виконавши взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками та іншими платежами, передбаченими Договором, ці грошові кошти підлягають стягненню з позичальника.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до змісту ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, суд дійшов до висновку про те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 5 221,16 гривень.

Згідно платіжної інструкції №1121048 від 05.09.2023 року, АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» сплатиив 5 221,16 гривень в якості судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 549-552, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 263 265, 279, 282-283 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь позивача Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, 42/4, заборгованість за кредитним договором №1/3725184 від 11.09.2019 року у розмірі 348 077 (триста сорок вісім тисяч сімдесят сім) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь позивача Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, 42/4, суму сплаченого судового збору у розмірі 5 221 (п`ять тисяч двісті двадцять одна) гривня 16 (шістнадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено та підписано 21 листопада 2023 року.

Суддя Косіцина В.В.

.

21.11.2023