ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2023 року

м. Харків

справа №643/8172/23

провадження №22-ц/818/2144/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Костіна Юлія Сергіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Костіна Юлія Сергіївна про визнання недійсними договорів дарування, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2023 року, постановлене суддею Осадчим О.В.,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суді із позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костіною Ю.С. за № 423 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 63877358 від 15 червня 2022 року); визнати недійсним договір дарування нежитлових приміщень: підвалу № 26-33 площею 113,9 кв.м., 1-го поверху № 22-38, 24а, 27а, 30а, 36а, площею 256,2 кв.м., 2-го поверху 8-10, 12-19, 8а, 9а, 10а, 12а, 13а, 14а, 19а площею 247,8 кв.м., приміщення № 15а, 16а антресолі 2-го поверху площею 18,3 кв.м., приміщення № 14-23 мансарда площею 118,0 кв.м. в літ. «А-3», загальною площею 754,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костіною Ю.С. за № 420 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 63877264 від 15 червня 2022 року); скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію.

Разом із позовною заявою, представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2023 року заяву задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120; нежитлових приміщень: підвалу № 26-33 площею 113,9 кв.м., 1-го поверху № 22-38, 24а, 27а, 30а, 36а площею 256,2 кв.м., 2-го поверху 8-10, 12-19, 8а, 9а, 10а, 12а, 13а, 14а, 19а площею 247,8 кв.м., приміщення: № 15а, 16а антресолі 2-го поверху площею 18,3 кв.м., приміщення: № 14-23 мансарда площею 118,0 кв.м. в літ. «А-3» загальною площею 754,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Годунов В.С. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що проти відповідачки застосована злочинна схема, за участі ОСОБА_1 та двох екс-нотаріусів, які відзначились штампуванням виконавчих написів. Позивач начебто дав у борг заднім числом ОСОБА_2 грошові кошти, які на справді отриманні не були. Вважає, що ОСОБА_3 стала жертвою шахрайських дій з боку позивача. Правовідносини які виникли є штучними, крім того суд не взяв до уваги, що у відповідача ОСОБА_2 є інше майно на яке може бути накладено арешт. Також не взяв до уваги безпідставність позову, недобросовісність сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, унеможливить ускладнення чи невиконання рішення суду та забезпечить можливість ефективного захисту прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що 25 травня 2021 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та зареєстровано у реєстрі за № 61119.

Відповідно до вказаного договору позикодавець передав у власність позичальнику, а позичальник отримав від позикодавця, грошові кошти у розмірі 16 820 000 (шістнадцять мільйонів вісімсот двадцять тисяч) гривень 00 копійок, що за згодою сторін на день укладення цього договору в еквіваленті складає 500 000 (п`ятсот тисяч) євро 00 євроцентів, зі строком повернення боргу не пізніше 31 (тридцять першого) грудня 2021 року.

Позивач зазначає, що грошові кошти у передбачений договором строк повернуто не було.

15 червня 2022 року між ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 укладено договори відчудження нерухомого майна, що належить боржникові, а саме:

1)договір дарування нежитлових приміщень: підвалу № 26-33 площею 113,9 кв.м., 1-го поверху № 22-38, 24а, 27а, 30а, 36а, площею 256,2 кв.м., 2-го поверху 8-10, 12-19, 8а, 9а, 10а, 12а, 13а, 14а, 19а площею 247,8 кв.м., приміщення № 15а, 16а антресолі 2-го поверху площею 18,3 кв.м., приміщення № 14-23 мансарда площею 118,0 кв.м. в літ. «А-3», загальною площею 754,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костіною Ю.С. за № 420 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 63877264 від 15 червня 2022 року).

2)договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костіною Ю.С. за № 423 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 63877358 від 15 червня 2022 року).

ОСОБА_1 вважав, що вказані правочини були укладені з метою уникнути виконання зобов`язань за договором позики. Тому просив про визнання недійсними договорів дарування, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Костіної Ю.С про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 63877264 від 15 червня 2022, №63877358 від 15 червня 2022, за вказаними договорами.

Як на підставу вимог заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалась на те, що йому випадково стало відомо про укладення договорів дарування між відповідачами. Заявник вважав, що вищезазначені правочини були вчинені з метою уникнення відповідальності ОСОБА_2 перед ним за невиконання договору позики. Зазначав, що незабезпечення позову у спосіб, про який він просить призведе до істотного ускладнення чи взагалі унеможливить виконання рішення суду у майбутньому.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, - колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову.

Вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам та відповідають п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 29.11.2023 року.