Справа № 700/930/23
Провадження № 2/700/292/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області одноособово в складі головуючого-судді Пічкура С.Д. за участю секретаря судового засідання: Бондарчук Т.І., розглянувши в залі суду, в порядку спрощеного провадження, в смт. Лисянка цивільну справу №700/930/23, провадження №2/700/292/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Константінова Тетяна Миколаївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про повернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ " Фінансова компанія управління активами», в якій просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 10199,43 грн. стягнені за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого в реєстрі за N 245503 від 28.06.2021 року.

Вимоги обґрунтовує тим, що 28 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис про стягнення коштів на загальну суму 9117 грн.66 коп. з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»". 14.09.2021 року Лисянський відділ ДВС у Звенигородському районі Черкаської області відкрив виконавче провадження №66804024 про стягнення з боржника на користь стягувача боргу на суму 9117 грн. 66 коп. 03.11.2021 року на заяву позивача від 28.10.2021 року Лисянський відділ ДВС у Звенигородському районі Черкаської області листом №8435 повідомив, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №245303 від 28.06.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення боргу в сумі 9117 грн. 66 коп. на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про примусове виконання рішення від 02.08.2021 року і виконавчий напис №245303 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області 03.05.2022 року справа №700/6/22 провадження 2/700/70/22 визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Розмір стягнутих коштів в межах виконавчого провадження N 66804024 склав 10199,43 грн. 21.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів , але заява проігнорована, кошти не повернуті, тому звертається до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді від 29.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують.

Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із відзивом на позовну заяву у якому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в розмірі 10199,43 грн відмовити, оскільки згідно наданих позивачем доказів можна лише підтвердити факт утримання з позивача певних коштів. Але надані матеріали абсолютно не підтверджують, що вказані кошти були перераховані саме за банківськими реквізитами відповідача. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» стверджує, що грошові кошти в розмірі 10199,43 грн на розрахункові рахунки відповідача не надходили. Кошти, які були стягнуто на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за №245303 від 28.06.2021 року про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , заборгованості в розмірі 9117,66 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в рамках виконавчого провадження №66804024 перераховані на рахунок Лисянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ). Крім того, просили справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис про стягнення коштів на загальну суму 9117 грн.66 коп. з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»".

Згідно інформації Лисянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 06.11.2023 року №8740 про здійснення відрахувань та виплат з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»" стягнуто коштів в сумі 9117,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням №10167 від 13.01.2022 року, крім цього стягнуто 911,77 грн - виконавчий збір, 69,00 - витрати пов`язані з проведенням виконавчих дій та 101,00 витрат виконавчого провадження.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області 03.05.2022 року, виконавчий напис №245303, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М, 28.06.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадінні) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Верховний Суд за результатами аналізу положень статті 1212 ЦК України дійшов до висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Наведені висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі N 910/1531/18, від 29.05.2019 р. у справі N 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 р. у справі N 910/16664/18, від 08.09.2021 р. у справах N 201/6498/20, N 206/2212/18 тощо.

В зазначених висновках Верховний суд також дійшов висновків, що факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Такі ж висновки містяться і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи N 623/363/20, провадження N 61-3007св21 від 6 жовтня 2021 року.

Таким чином, враховуючи наведене, встановлені судом обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, що не спростовані відповідачем, а відтак суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_1 частково.

Враховуючи, що підставою отримання відповідачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»" суми у розмірі 9117,66 грн було стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням був визнаний такими, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала.

З огляду на те, що відповідач з суми 10199,43 грн отримав лише 9117,66 грн. то саме ця сума може бути стягнути з нього як така, що утримується безпідставно.

Решту від стягнутої суми отримала виконавча служба, а тому така різниця не може бути стягнута з відповідача.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 858 грн 88 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 858 грн 88 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76-82, 89, 95, 128, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Константінова Тетяна Миколаївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про повернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса- задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» ( , місцезнаходження: 08200, м. Ірпінь, Київська область, вул.Стельмаха, 9 А, офіс 203) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) стягнуті за виконавчим написом від 28.06.2021, реєстраційний N 245303, вчиненим приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович грошові кошти в розмірі 9117 (девять тисяч сто сімнадцять) грн 66 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» ( , місцезнаходження: 08200, м. Ірпінь, Київська область, вул.Стельмаха, 9 А, офіс 203) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 858 ( вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.Д.Пічкур