Справа № 362/4031/23
Провадження № 2/362/1829/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2023 року

суддя Васильківського міськрайонний суд Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що 11 червня 2019 року відповідачка уклала із АТ «Таскомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 021/6525666-СК за яким їй було відкрито кредитну лінію.

Також, позивач зазначив, що на його користь було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі укладеного із АТ «Таскомбанк» договору факторингу № НІ/11/7-Ф від 02 грудня 2022 року.

У підсумку, позивач вказує, що за вказаним договором факторингу він набув право вимоги за даним кредитним договором, а тому, оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за наведеним кредитним договором не виконує, у неї виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідачки на свою користь заборгованість в загальному розмірі 13 951 гривня 85 копійок (а.с. 39 41).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Представником відповідачки надано до суду відзив на позов у якому він не визнав позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що:

- відсутня виписка по рахунку позичальника;

- останні платіж було вчинено позичальником 27 травня 2020 року;

- підписана відповідачкою заява-приєднання не є кредитним договором;

- позивачем не надано детального розрахунку заборгованості;

- розмір пені в сумі 500 гривень не підтверджено жодними документами;

- позивачем пропущено строк позовної давності для подачі цього позову (а.с. 77 79).

05 вересня 2023 року судом отримано відповідь на відзив в якому представником позивача наведено правове обґрунтування викладених у відзиві на позов заперечень представника відповідачки щодо строку дії кредитного договору, оформлення кредитного договору, нарахування відсотків за договором та укладення договору факторингу (а.с. 88 104).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

11 червня 2019 року відповідачка підписала заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 021/6525666-СК за умовами якого банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленої кредитної лінії на строк 12 місяців та базовою процентною ставкою 43,2 % річних (а.с. 5).

Надалі, 02 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і АТ «Таскомбанк» було укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 10 12, 13, 14).

При цьому, факт отримання відповідачкою кредитних коштів та користування ними беззаперечно підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 11.06.2019 року по 05.12.2022 року (а.с. 107 109).

Вирішуючи дану справу по суті вимог, суд не приймає до уваги та відхиляє усі наведені за змістом відзиву на позов заперечення представника відповідачки та погоджується із доводами сторони позивача стосовно обґрунтованості позовних вимог, з урахуванням наступного.

Стосовно заперечень про те, що підписана відповідачкою заява-приєднання не є кредитним договором, суд враховує таке.

Відповідно до підписаної відповідачкою заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 021/6525666-СК, остання акцептувала Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (розміщену на веб-сайті банку www.tascombank.com.ua) на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналась до умов Договору.

Цим самим відповідачка погодилась із тим, що дана заява-договір, а також Тарифи Банку є невід`ємними частинами Договору.

Згідно із паспортом споживчого кредиту який також підписано відповідачкою, за карткою Велика п`ятірка, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 12 307 гривень 95 копійок на прикладі суми кредитного ліміту 10 000 гривень 00 копійок та його погашення впродовж 12 місяців.

При цьому, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю в якій надано кошти, строки та умови користування ними, у договорі передбачено умови та строки нарахування відсотків, що свідчить про ознайомлення позичальника зі всіма істотними умовами договору та про наявність волі відповідача для укладення кредитного договору на погоджених умовах.

Як підсумок, суд вважає, що відповідачка уклала Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №021/6525666-СК з наданням кредитного ліміту в сумі 10 000 гривень 00 копійок, а тому суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача стосовно цього які викладені у відзиві.

Відносно надання кредитних коштів та заперечень сторони відповідача щодо відсутності розміру заборгованості, судом встановлено наступне.

Відповідно до Заяви-договору відповідачці було відкрито поточний рахунок у гривні операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, в саме: «Ощадний рахунок» у гривні та оформлено на її ім`я відповідну платіжну картку. Згідно із відміткою банку було дозволено відкриття поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів рахунку у гривні; сума кредитного ліміту 10 000 гривень 00 копійок.

Зокрема, надані позивачем на підтвердження своїх вимог виписки по особовому рахунку за період з 11.06.2019 року по 05.12.2022 року, які є первісним бухгалтерським документом, підтверджують рух коштів по особовому рахунку та підтверджують розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором № 021/6525666- CK від 11 червня 2019 року (а.с. 107 110).

Також, суд не має підстав сумніватися у достовірності доданого до позову розрахунку заборгованості по кредитному договору № 021/6525666-CK від 11.06.2019 року станом на 05.12.2022 року, який складений, виданий і оформлений АТ «Таскомбанк» (а.с. 8 9).

Вирішуючи викладену у відзив заяву представника відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності, суд враховує наступне.

Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 021/6525666-CK між АТ «Таскомбанк» і ОСОБА_1 було укладено 11 червня 2019 року строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією.

Відповідно до п. 5 Паспорту споживчого кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення щомісяця до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 5 % від суми заборгованості (не менше 100 гривень, але не більше залишку заборгованості).

Умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячними платежами до кінця кожного місяця, починаючи з липня.

Тобто, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язаннями, яке виникли на основі кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язувався здійснювати повернення кредиту частинами, тобто щомісячними платежами, у розмірі та в строки, визначені кредитним договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки, умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися відповідачем частинами до кінця кожного місяця, наступного за звітним, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання відповідачем кожного з цих зобов`язань.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. Початок позовної давності для стягнення періодичних платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником кожного із зобов`язань за місячними платежами по кредиту.

Суд враховує вказану правову позицію яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1824цс1.

Також, слід звернути увагу на той факт, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідачці було нараховано відсотки у грудні 2021 року, що свідчить про невиконання нею як позичальником кредитних зобов`язань на вказану дату.

Як наслідок, оскільки позовну заяву подано до відділення поштового зв`язку 30 червня 2023 року, у суду відсутні процесуальні підстави для застосування строків позовної давності у даній справі.

У зв`язку із цим, суд вважає безпідставною і необґрунтованою та відхиляє заяву представника відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачка не виконала свої зобов`язання перед позивачем за вказаним кредитним договором по якому позивач набув право вимоги від кредитора.

Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 05.12.2022 року відповідачка має заборгованість за договором № 021/6525666-СК від 11.06.2019 року на загальну суму 13 951 гривня 85 копійок, з яких: заборгованість по тілу кредиту 7 798 гривень 70 копійок, заборгованість по відсоткам 5 653 гривні 15 копійок і штраф (пеня) в сумі 500 гривень 00 копійок (а.с. 10);

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Таким чином, оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за вказаним кредитним договором.

Натомість, суд вважає є безпідставним і необґрунтованим нарахування позивачем штрафу (пені) за вказаним договором, оскільки пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення; установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан, який неодноразово було продовжено та дії станом на дату постановлення цього судового рішення.

Вказану обставину, суд визнає загальновідомою, а тому за приписами частини третьої статті 82 ЦК України, така обставина не потребує доказування.

Тобто, є неправомірними і безпідставними здійснені позивачем за статтею 625 ЦК України нарахування штрафу в сумі 500 гривень, оскільки вказане прямо суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Як наслідок, суд здійснює розрахунок заборгованості відповідача без врахування штрафу в сумі 500 гривень 00 копійок.

За таких обставин, позов є обґрунтованим частково та підлягає частковому задоволенню в обсязі заборгованості визначеному судом.

Воднораз, обґрунтовуючи дане судове рішення, суд керується нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно із яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с. 4).

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273, 274 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Частково задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в сумі 13 451 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят одна) гривня 85 копійок та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 08 листопада 2023 року.