Справа № 149/2146/23
Провадження №2/149/567/23
Номер рядка звіту 71
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.11.2023 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування - Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов мотивовано тим, що 08.09.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4 . Спільне життя з ОСОБА_2 не склалося. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.06.2018 року у справі № 148/640/18, шлюб було розірвано. З того часу відповідач не бачив дитину жодного разу.ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоувідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, відтак створились умови, які шкодять інтересам дитини та виникла необхідність у позбавленні ОСОБА_2 батьківських прав.

За таких обставин позивачка просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 29.08.2023 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 21.09.2023 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Подільську районну у місті Києві державну адміністрацію як орган опіки та піклування. Також задоволено клопотання представника позивачки адвоката Ражева А.В. та зобов"язано орган опіки та піклування - Подільську районну у місті Києві державну адміністрацію надати висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підготовче засідання у справі відкладено на 24.10.2023 року. Ухвалою суду від 24.10.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 15.11.2023 року.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Ражев А.В. в судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, зазначаючи, що позовні вимоги пітримують та просять їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву, у якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Подали заяву про розгляд справи за відсутності представника. Позовні вимоги підтримують. Надали суду письмовий висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.07.2021 року, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_2 , матір"ю - ОСОБА_5 (а.с. 4).

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.05.2021 року, вбачається, що ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після державної реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_5 присвоєно на - " ОСОБА_7 "(а.с. 12).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.06.2018 року (справа № 148/640/18), шлюб було розірвано.

Рішенням Тульчинського районного судуВінницької області від 09.08.2018 року (справа № 148/753/18), стягуються аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-11).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106-9154 від 11.10.2023 року, позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та буде відповідати інтересам дитини (а.с. 50-51).

Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами законодавства.

Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції).

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (стаття 166 СК України).

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знайшов своє підтвердження, оскільки судом встановлено, і відповідачем не заперечувалося, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач тривалий час не сплачує аліменти, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується за сином, навіть на свята; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення відповідача від виховання сина та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також висновок органу опіки та піклування - Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106-9154 від 11.10.2023 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як виключної міри, спричиненої тривалим нехтуванням відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

При цьому суд роз`яснює відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 19, 150, 155, 164 СК України, статтями 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 273, 353, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Суддя Валерій ВЕРГЕЛЕС