Справа №442/7471/23
Провадження №2/442/1474/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

Процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою в будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 . У належній йому квартирі разом з ним зареєстровані його донька ОСОБА_2 та її сини: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Проте, з 2108 року відповідача проживають та працюють за кордоном, та на даний час адреса їхнього проживання йому не відома. Через наявність важких хронічних захворювань, він є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання. Факт реєстрації у квартирі відповідачів створює йому перешкоди в реалізації права власності, зокрема порушує його право на вільне користування та розпорядження даною квартирою. Також це спричиняє йому матеріальні збитки, оскільки для оплати послуги з вивезення сміття враховується факт їхньої реєстрації, а при призначенні державної субсидії на комунальні послуги враховуються їхні доходи, хоч вони участі в оплаті послуг не беруть. Його пенсії заледве вистачає йому на ліки та проживання, тому неможливість оформити державну субсидію, необхідність оплачувати надміру за послуги через факт реєстрації відповідачів, змусило його звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 20.10.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 17.11.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Представник позивача адвокат Партика О.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності її довірителя. Позов підтримують повністю, просять такий задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про визнання позову.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2016 ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 .

Згідно записів у ОСОБА_5 книзі у вищевказаній квартирі окрім відповідача зареєстровані й відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно з актом про не проживання осіб у житловому приміщенні (квартирі) від 16.10.2023 у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зареєстровані у зазначеній квартирі, фактично не проживають за місцем реєстрації з 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч.4 ст.156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 465/8613/13-ц (провадження № 61-16222св18).

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

З роз`яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які факт, проичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11).

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач не проживає у спірному помешканні, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, місце реєстрація місця проживання є лише фактом підтверджуючим місце знаходження особи і жодним чином не впливає на володіння нерухомістю, право на яку документально підтверджено у встановленому законом порядку, а також те, що позивач, як власник житла, має право вільно володіти, користуватися, та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, в тому числі й має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування спірним помешканням, суд вважає позов підставним і такий слід задоволити.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, та враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути по 1073,60 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 274, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою в будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 1073,60 гривень судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 1073,60 гривень судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 ,60 гривень судового збору в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Павлів З.С.