Номер провадження: 22-ц/813/5979/23
Справа № 495/7313/21
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Шевчук Ю.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

03.09.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 26 970,00 грн., 3% від простроченої суми в розмірі 2 423,00 грн., індекс інфляції у сумі 6 256,32 грн., а всього в сумі 35 649,32 грн., судовий збір у сумі 908,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 05.09.2017 року ОСОБА_2 надав відповідачу ОСОБА_1 у борг грошові кошти в сумі 1 000,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути вказану суму протягом року, про що було складено відповідну розписку. Посилаючись на те, що відповідач у встановлений строк борг не повернув, позивач просив про задоволення позову.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за розпискою від 05.09.2017 року у розмірі 26 970,00 грн., що еквівалентно 1000,00 доларам США; 3% річних від простроченої суми в розмірі 2 423,00 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 6 256,32 грн., судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 7000,00 грн. (а.с.53-56).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року відмовлено (а.с.73-75).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.76-78).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2023 року було визначено склад суду: головуючий суддя Воронцова Л.П., судді: Базіль Л.В., Склярська І.В. (а.с.81).

Проте, у зв`язку із достроковим закінченням відрядження судді Херсонського апеляційного суду ОСОБА_3 на підставі рішення Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (із змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року), на підставі пункту 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (із змін. та доп.), протоколом від 13.06.2023 року визначено інший склад суду: головуючий суддя Князюк О.В., судді: Базіль Л.В., Склярська І.В. (а.с.88).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 року судді Базіль Л.В. та Склярська І.В. замінені на суддів: Заїкіна А.П., Погорєлову С.О. (а.с.91).

Проте, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 941/0/15-23 від 28 вересня 2023 року, на підставі пункту 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (із змін. та доп.), протоколом 17.10.2023 року визначено інший склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Заїкін А.П., Погорєлова С.О. (а.с.94).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 31.10.2023 року судді Заїкін А.П., Погорєлова С.О. замінені на постійно-діючий склад колегії суддів: Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. (а.с.96).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 17.11.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення цього рішення є 17.11.2023 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.05.2023 року (а.с.82), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (а.с.84-86,98-100).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване заочне рішення, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.73-78).

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно ч.ч.1-5, ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Однак, відомостей про належне повідомлення відповідача про слухання справи 26 квітня 2022 року матеріали справи не містять.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасником процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які посилається як на підставу своїх заперечень.

Враховуючи, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 128 ЦПК України належним чином не повідомив відповідача про день та час розгляду справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення - про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором ( ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2017 року ОСОБА_2 надав у борг ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 . Згідно вказаної розписки ОСОБА_1 зобов`язався повернути борг ОСОБА_2 на протязі одного року, тобто до 05 вересня 2018 року (а.с.9).

Доказів про повернення ОСОБА_1 боргу позивачу матеріали справи не містять.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язання не виконав та борг не повернув, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у сумі 1 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.11.2023 року (а.с.101-звор.) становить 36,2496 грн. за 1 долар США (1 000,00 доларів США х 36,2496 грн. = 36 249,60 грн.).

Крім того, відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, згідно розписки ОСОБА_1 мав повернути ОСОБА_2 борг у розмірі 1 000,00 доларів США через рік, тобто строком до 05.09.2018 року (а.с.9).

03.09.2021 року ОСОБА_2 , тобто в межах трирічного строку позовної давності, звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Оскільки ухвалене судове рішення, підлягає скасуванню, про що вказано вище, матеріали справи не мають доказів сплати божником боргу за розпискою по теперішній час, колегія суддів вважає за необхідне сягнути в відповідача на користь позивача 3% річних за весь час прострочення боргового зобов`язання (починаючи з 06.09.2018 року по 17 листопада 2023 року), що складає 5 років і 72 дні, що складає 155,92 доларів США (150 + 5,92), що за курсом НБУ станом на 17.11.2023 року складає 5 652,04 грн. (155,92 долара США х 36,2496 грн. = 5 652,04 грн.).

При цьому колегія суддів не виходить за межі позовних вимог, оскільки за їх змістом саме еквівалент 1000 доларів США а також 3 річних та індекс інфляції за весь час прострочення боргового зобов`язання і просив стягнути позивач з відповідача.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_2 , в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц.

Таким чином враховуючи, що відповідач за договором позики отримав грошові кошти у доларах США, відповідно індекс інфляції не розраховується, інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_2 та стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 1 000,00 доларів США, що за еквівалентом по офіційному курсу НБУ станом на 17.11.2023 року становить 36 249,6 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 155, 92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.11.2023 року складає 5 652,04 грн., а всього в сумі 1155, 92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.11.2023 року складає 41 901,64 грн.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до ч.ч.1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В позовній заяві ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_2 до позовної заяви надав договір про надання правової допомого від 17.05.2021 року. Згідно розрахунку суми гонорару адвокат Царенко О.О. надав правову (правничу) допомогу, а ОСОБА_2 сплатив останньому за ці услуги 7000,00 грн. (а.с.13-15).

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, проте, фактично у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 908,00 грн. (а.с.20) та витрати, пов`язані зі сплатою послуг за надання правничої допомоги у сумі 7000,00 грн., як того вимагає ст.141 ЦПК України.

Часткове задоволення позовних вимог полягає у тому, що колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача еквівалент 1000 доларів США, як було зазначено в розписці, та 3% річних за весь час прострочення боргових зобов`язань, тобто в період з 05.09.2018 року по 17.11.2023 року, включно, за виключенням інфляційних витрат за несвоєчасне повернення боргу, про що вказано вище.

Що стосується посилання заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що між ним і позивачем ОСОБА_2 склались інші правовідносини, а не боргові, то в даному випадку вони спростовуються текстом розписки, копія якої мається на аркуші справи № 9.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 3 ч.3 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму боргу у розмірі 1 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.11.2023 року становить 36 249,60 (тридцять шість тисяч двісті сорок дев`ять гривень 60 копійок), 3% річних від простроченої суми у розмірі 5 652,04 грн., а всього в сумі 41 901,64 грн. (сорок одну тисячу дев`ятсот одну гривню 64 копійки).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 (сім тисяч гривень 00 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький