ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8777/23 Справа № 2-4408/11 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Барильської А.П., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Круглого Вячеслава Вікторовича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-4408/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль суми заборгованості за кредитним договором № 014/3161/151393/73 від 22.07.2008 року в розмірі 137 373 (сто тридцять сім тисяч триста сімдесят три) грн. 61 коп., суми сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1 373 (одна тисяча триста сімдесят три) грн. 73 коп та суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Поновлено строк для пред`явлення виконавчих листа № 2-4408/11, виданих Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 2-4408/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль суми заборгованості за кредитним договором № 014/3161/151393/73 від 22.07.2008 року в розмірі 137 373 (сто тридцять сім тисяч триста сімдесят три) грн. 61 коп., суми сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1 373 (одна тисяча триста сімдесят три) грн. 73 коп та суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Круглий В. В.звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд, скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним.

В заяві ТОВ «Українська факторингова компанія» наголошувало, що попередній стягувач не передав оригінали виконавчих листів, на що виходячи з засад добровільності договору, ТОВ «Українська факторингова компанія» безумовно погодилось. На підтвердження своїх припущень про втрату виконавчих листів під час пересилання ТОВ «Українська факторингова компанія» доказів суду не надало, оскільки до суду були надані ті ж самі документи, що вже були оцінені судом в ухвалі від 31.05.2019 року (а.с.157-159).

З зазначеного вбачається, що внаслідок зловживання ТОВ «Українська факторингова компанія» правом на звернення до суду, у цій справі з одного і того самого питання та на підстав цілком ідентичних заяв з ідентичними додатками поданими однією і тією ж стороною, наявні два відмінних судових рішення, що суперечить в т. ч. принципу правової визначеності.

04.10.2023 року до Дніпровського апеляційного суду від ТОВ «Українська факторингова компанія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/3161/151393/73 від 22 липня 2008 року в розмірі 137 373 (сто тридцять сім тисяч триста сімдесят три) грн. 61 коп. Крім того, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1 373 (одна тисяча триста сімдесят три) грн. 73 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

На підставі рішення суду представнику позивача 17 листопада 2011 були видані виконавчі листи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2018 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) у виконавчому провадженні з виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 липня 2011 року у цивільній справі № 2-4408/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, поверх 8, ).

29.10.2019 року ТОВ «Українська факторингова компанія» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно частини 3 статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду» (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц)».

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

З матеріалів справи вбачається, що судова повістка про судове засідання на адресу ОСОБА_1 не направлялась.

Інших відомостей щодо сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи матеріали справи не містять.

Таким чином, вказані порушення є підставою для обов`язкового скасування рішення і ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування оскаржуваного судового рішення з підстав неналежного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи є доведеними.

Крім того слід зазначити, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих документів після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчих документів до виконання, що підтверджується матеріалами справи та самою заявою в якій він просить поновити вказаний строк, а також наданими та добутими доказами, однак суд може видати дублікати виконавчих документів, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Також не можуть бути взяті до уваги посилання заявника, що виконавчі листи втрачено державною виконавчою службою чи колишнім стягувачем, оскільки зазначене не підтверджено належними та допустими доказами, таким чином та з урахуванням вище викладеного та зазначеного, заява не обґрунтована, не підтверджена та безпідставна, передбачених законом підстав на даний час для її задоволення немає.

З урахуванням наведеного та встановленого судом при розгляді вказані заявником у заяві обставини не свідчать про втрату виконавчих листів, і лише є його припущенням, на чому не може ґрунтуватися судове рішення, а тому підстав та доказів, що виконавчий лист було втрачено не надано.

Судом також встановлено, що у заяві не зазначено обставини які свідчать про поважність пропуску вказаного строку з поважних причин, оскільки у заяві останній про це не зазначає та на підтвердження не надано жодного доказу, що цей строк дійсно було пропущено саме з поважних причин і є передбачені законом підстави для його поновлення.

Слід звернути увагу, що підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку, а перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі та заяві доказів.

Проте в цій заяві не зазначено об`єктивних причин та обставин та не було надано відповідних доказів на підтвердження зазначеного та, що вказаний строк було пропущено саме з поважних причин та є передбачені законом підстави для його поновлення.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що причини з яких було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цій справі не є поважними, також за таких обставин, чинним законодавством не передбачено видачу дублікату виконавчого листа, а тому видавати дублікат виконавчого листа на теперішній час немає законних підстав, а тому заява не обґрунтована та така, що не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги

представника ОСОБА_1 є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення цього виконавчого листа до виконання відносно боржника ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи, судом в цій частині порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вказаній частині, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції у вказаній частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Круглого Вячеслава Вікторовича - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року - скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 536, 80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильська

М.Ю. Петешенкова