ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/1165/22 Номер провадження 22-ц/814/3439/23Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.Є. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Панченка О.О., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02 березня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» про стягнення заборгованості по заробітній платі

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У жовтні 2022 року (поштовим відправленням від 18.10.2022) ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення з Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на його користь заборгованості по заробітній платі за період з 01.03.2022 по 05.05.2022 в розмірі 51 151,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01.09.2018 він перебуває у трудових відносинах з відповідачем на посаді артиста драми 1 категорії на підставі контракту та наказу № 308-ос від 30.08.2018, що підтверджується записом у трудові книжці (контракт та наказ втрачені під час активних бойових дій у місті Маріуполь). У період з 01.03.2022 по 05.05.2022 заробітну плату йому не було виплачено. З 06.05.2022 наказом відповідача № 2-од було оголошено простій (не з вини працівників) на період воєнного або надзвичайного стану та протягом 10 днів після припинення чи скасування відповідного стану, із визначенням оплати працівникам. Він увійшов до списків працівників, на яких поширюється простій та отримав виплату заробітної плати. У подальшому, наказом відповідача від 01.06.2022 № 3-ок було призупинено дію трудових відносин між ним та відповідачем (з 01.06.2022 і до відновлення можливості виконувати посадові обов`язки).

У зв`язку із невиплатою його заробітної плати за період з 01.03.2022 по 05.05.2022 він та його представник (адвокат) звертались до відповідача із відповідними листами від 17.06.2022 та 12.08.2022, у відповідь на які невиплата зарплати пояснювалась знищенням первинної бухгалтерської та кадрової документації, а також самої будівлі театру в результаті збройної агресії російської федерації проти України, зміною керівництва та відсутністю зв`язку з головним бухгалтером.

За розрахунком позивача сума невиплаченої зарплати за період з 01.03.2022 по 05.05.2022 становить 51 151,20 грн, які позивач прохав стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 02 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задоволено частково.

Стягнуто з Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» () на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2022 року по 05 травня 2022 року в розмірі 38 022,28 грн з відрахуванням обов`язкових платежів з вказаної суми.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на користь держави судовий збір в розмірі 734,37 грн. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.03.2023 (а.с. 199)

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодився відповідач, Комунальний заклад «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)», та оскаржив його в апеляційному порядку через уповноваженого представника.

В апеляційній скарзі прохав рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим судом з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Вказував, що суд першої інстанції, проаналізувавши норми закону щодо визначення трудового договору та типовий контракт в частині роботи над собою, не врахував, що позивач не навів над якими ролями працював та в яких постановках вистав брав участь у спірний період, не довів виконання ним трудових обов`язків у спірний період, за що мав отримати заробітку плату, тоді як типовий контракт з артистом передбачає оплату праці за конання роботи (трудової функції).

Вказував, що невиконання позивачем своїх обов`язків, як працівником театру у спірний період, підтверджується загальновідомими обставинами про те, що 24.02.2022 в Україні був введений воєнний стан, місто Маріуполь було зоною активних бойових дій, а приміщенням театру з 16.02.2022 було знищено разом із всією документацією. Діяльність театру була відновлена тільки з 06.05.2022 поза межами юридичної адреси.

Вважає, що оскільки позивач фактично не працював у спірний період, то і обов`язку у роботодавця щодо виплати йому заробітної не виникло. Крім того, Законом України № 1207-VII від 15.04.2014 передбачено звільнення від відповідальності особи за затримку виплати заробітної плати на тимчасово окупованих територіях та вказаний закон не покладав обов`язку на роботодавця виплачувати працівникам заробітну плату за невиконану роботу.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Судом першої інстанції установлено, відповідно до запису № 3 трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 01.06.2009 прийнятий на посаду артиста драми допоміжного складу, а з 01.09.2018 прийнятий на посаду артиста драми 1 категорії за контрактом Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь)» (а.с. 8).

Наказом КЗ «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь)» № 2-од від 06.05.2022 оголошено простій (не з вини працівників) з 06.05.2022, згідно з Додатком 1 (перелік працівників), на період воєнного або надзвичайного стану та протягом 10 днів після припинення чи скасування відповідного стану (а.с. 9-10). До списку у додатку № 1 до наказу входить позивач.

Наказом Донецької обласної державної адміністрації Управління культури і туризму від 11.05.2022 тимчасово переміщено КЗ «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь)» без зміни юридичної адреси до КЗ «Закарпатський академічний обласний український музично-драматичний театр ім. братів Юрія Августина та Євгена Шерегиз» Закарпатської обласної ради.

Наказом КЗ «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь)» № 3-ок від 01.06.2022 призупинено дію трудових відносин з працівниками, відповідно до списку (у який, серед інших, входить позивач), з 01.06.2022 до відновлення можливості виконувати посадові обов`язки в повному обсязі або завершення воєнного стану в Україні (а.с. 15).

На звернення позивача від 17.06.2022 до КЗ «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь)» (а.с. 18) щодо виплати заробітної плати за період з 01.03.2022 по 05.05.2022 включно, останнім надано відповідь за вих № 46 від 05.07.2022 (а.с. 19), в якому вказано, що в результаті збройної агресії знищено майно та документація Театру, печатки та штампи. Також, призупинено дію контракту з директором - художнім керівником Театру. Всі обставини унеможливлюють нарахування та виплату заробітної плати.

Також, на адвокатський запит представника позивача від 12.08.2022, у листі від 18.08.2022 за вих № 85 КЗ «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь)» повідомив, що встановити заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за березень-квітень 2022 року поки не вдається за можливе, питання щодо нарахування та виплати заробітної плати буде вирішене після відновлення відповідної документації Театру.

Згідно з розрахунково-платіжної відомості відповідача за травень 2022 року позивачу ОСОБА_1 нарахована та виплачена заробітна плата за період простою в розмірі 14 202 грн, з розрахунку посадового окладу 17 358 грн.

З довідки Пенсійного Фонду України за формою ОК-5 вбачається, що ОСОБА_1 здійснювались виплати заробітної плати за 2009-2021 роки та в травні 2022 року. Відомості про нарахування та виплату заробітної плати за січень-квітень 2022 року в довідці відсутні (а.с. 15).

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації від 11.04.2022 № 1609- ОСОБА_1 взятий на облік внутрішньо-переміщеної особи, фактичне місце перебування: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, місцевий суд зазначив, що норми чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ, свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат, та в період дії воєнного стану роботодавець не звільняється від обов`язку виплати заробітної плати. Сторонами по справі не надано суду трудовий договір між позивачем та відповідачем, оскільки такий у сторін відсутній. Тому суд бере до уваги Типовий контракт з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури, який затверджений Наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 № 624, де у розділі 3 зазначено обов`язки працівника, серед інших: постійно вдосконалювати свою майстерність та підвищувати свою кваліфікацію, приходити на репетиції належно підготовленим (відповідно до трудової функції).

Також, судом першої інстанції було встановлено, що 16.03.2022 відбулося руйнування Донецького драматичного театру в м. Маріуполі у результаті бомбового авіаційного удару російськими Збройними силами, внаслідок чого будівлю було зруйновано, що є загальновідомим фактом. Внаслідок руйнування приміщення Театру та пожежі була знищена уся правоустановча, кадрова документація, печатки, штампи, електронні ключі, первинна бухгалтерська документація та матеріальні цінності. Вказане також підтверджується довідкою Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про результати проведеної перевірки звернення ОСОБА_2 (а.с. 96)

У довідці відповідача від 05.12.2022 вказано, що попереднім керівником Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь), який виконував обов`язки до 05.05.2022, не прийнято жодних рішень стосовно роботи театру під час воєнного стану, театр не працював, усі актори до 05.05.2022 включно не працювали.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що в період з 01.03.2022 по 05.05.2022 заробітна плата працівникам театру не виплачувалась, зокрема позивачу, що також не заперечувалось і представником відповідача. У вказаний період сторони спору не призупиняли дію трудового договору в порядку статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на протязі березня-квітня і до 06 травня 2022 року не було запроваджено простій Театру чи зупинення роботи Театру, відтермінування строків виплати заробітної плати, призупинення дії трудового договору з позивачем або дистанційна робота для позивача. Відповідач не надав суду доказів про те, що роботодавець встановив якісь особливості щодо обліку цих складових відносно позивача, не надав суду доказів, які могли бути підставою для звільнення від зобов`язань щодо виплати заробітної плати позивачу з березня по 05 травня 2022 року.

При здійсненні обрахунку невиплаченої заробітної плати у спірний період, частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 р, зі змінами внесеними постановою Кабміну від 26.04.2022 № 486, на який при обчисленні розміру заборгованості із заробітної плати посилався позивач. А тому, з огляду на неможливість встановлення судом достовірності інформації щодо розміру надбавок до посадового окладу, а також не надання відповідної інформації ані відповідачем, через знищення (втрату) первинної документації, як роботодавцем, ані позивачем, при визначенні розміру заборгованості місцевий суд виходив з розміру посадового окладу, визначеного відповідачем в наказі від 06.05.2022 № 2-од та розрахункової відомості до нього. З вказаної відомості вбачається, що посадовий оклад ОСОБА_1 складає 17 358 грн, відповідно, за березень 2022 року 17 358 грн, за квітень 2022 року 17 358 грн та за чотири робочі дні травня 2022 року 3 306,28 (17 358/21 робочі дні = 826,57 грн; 826,57*4= 3 306,28 грн), що разом становить: 38 022,28 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Щодо строку звернення до суду із позовом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 5023/2756/11(922/336/20) вказано, що строки передбачені статті 233 КЗпП України не є строками позовної давності, що регулює Цивільний кодекс України і застосовується судом незалежно від наявності заяви зацікавленої сторони. Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється за правилами, визначеними нормами статті 233 КЗпП України. Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом «ex officio», незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі (частина третя статті 267 ЦК України). (див., зокрема, постанову КЦС ВС від 08.09.2023 у справі № 593/1156/21).

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості із виплати заробітної плати за період з 01.03.2022 по 05.05.2022.

Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів врегульовані статтею 233 КЗпП України.

Станом на час виникнення спірних правовідносин, стаття 233 КЗпП України (тобто до змін, внесених 19.07.2022 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01.07.2022) не передбачала обмежень щодо строку звернення до суду із вимогою про стягнення належної працівнику заробітної плати.

Таким чином, враховуючи те, що суд застосовує закон, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин, строк звернення позивача до суду із позовом у даній справі не пропущено.

Щодо перегляду справи по суті.

Частинами 1, 4 та 5 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - договір між працівником і роботодавцем, установи, організації або уповноваженим ним органом, за яким працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник - виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором й угодою сторін.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно зі статтею 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці. (ст. 97 КЗпП України).

Зазначені норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати працівнику. Одночасно звертає на себе увагу той факт, що заробітна плата виплачується лише за виконану працівником роботу, а якщо працівник такої роботи не виконував, то заробітна плата йому не виплачується, за винятком виплат, передбачених законодавством (зокрема, у випадку простою). Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.10.2019 у справі № 243/2071/18.

Комунальний заклад «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь)», відповідно до свого Статуту (а.с. 137-141, далі по тексту Театр), є закладом культури, який заснований на спільні власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управлінні Донецької обласної ради (п. 1.1 Статуту). Театр здійснює свою діяльність відповідно до колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, Положення про преміювання працівників театру, Положення про порядок тарифікації артистичного та художнього персоналу Театру, інших нормативних актів (п. 5.3 Статуту); Управління Театром здійснює директор, який, згідно повноважень, зокрема приймає на роботу та звільняє працівників, розробляє за затверджує професіональні обов`язки працівників (п. 6.1, 6.4 Статуту).

Згідно з п. 2.2 Статуту Театр здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України «Про театри і театральну справу», Закону України «Про культуру», інших нормативно-правових актів України та цього Статуту.

Пунктом 6.5 Статуту визначено, що посадові оклади працівників Театру встановлюються у відповідності з чинним законодавством.

Обов`язки працівників Театру визначаються правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, чинним законодавством та цим Статутом (п. 6.15 Статуту).

Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про культуру» трудові відносини з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури оформлюються шляхом укладення контрактів. Вказаним законом також визначено соціальні гарантії працівників у сфері культури, зокрема, працівникам у сфері культури, які працюють у державних і комунальних закладах культури, держава забезпечує роботу на повну тарифну ставку; створення належних умов праці, її оплату.

Типовий контракт з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури затверджений Наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 № 624.

У розділі ІІІ Типового контракту з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури до обов`язків працівника віднесено: сумлінно виконувати свою трудову функцію, що визначена посадовою інструкцією; виконувати рішення та розпорядження безпосереднього керівника; постійно вдосконалювати свою майстерність та підвищувати свою кваліфікацію; дотримуватися трудової дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку закладу культури; дотримуватися вимог з охорони праці та забезпечення безпеки праці; дбайливо ставитися до майна Роботодавця, в тому числі до того, що перебуває у користуванні Працівника (костюми, реквізит, партитура, ноти, інструменти, обладнання тощо), а також до майна інших працівників закладу культури; використовувати за призначенням майно Роботодавця (костюми, реквізит, декорації, інструменти, партитури, обладнання тощо); негайно повідомляти безпосереднього керівника про виникнення ситуації, що становить загрозу життю і здоров`ю людей, збереженню майна Роботодавця; завчасно письмово повідомити та (термін інформування) отримати погодження Роботодавця для участі у заходах (виставах, зйомках, конкурсах, фестивалях тощо), що проводяться в робочий час та не належать до виконання його трудової функції; приходити на репетиції належно підготовленим (відповідно до трудової функції); виконувати вимоги із збереження та нерозголошення конфіденційної інформації; за розпорядженням Роботодавця від`їжджати в службові відрядження на території України і за її межами.

Як вбачається з трудової книжки позивача та не заперечується відповідачем, вони перебувають у трудових відносинах на підставі контракту та наказу № 308-ос від 30.08.2018 з 01.09.2018. Позивач займає посаду артиста драми 1 категорії Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь)». З 01.06.2022 та наразі правовідносини між сторонами призупинено.

Контракт у зв`язку із повним зруйнуванням 16.03.2022 будівлі Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м.Маріуполь)», що є загальновідомим фактом, не зберігся, у зв`язку із чим його зміст на предмет прав та обов`язків сторін, строку дії та посадового окладу, дослідити не можливо.

Разом із тим, сторонами у справі не заперечувався факт перебування у трудових відносинах у спірний період, та сумніву у достовірності цього факту у суду не виникає, оскільки іншими доказами у справі підтверджується, що сторони продовжили трудові правовідносини у травні 2022 року, про що свідчить включення позивача до списків працівників щодо яких становлено простой, здійснення виплати йому заробітної плати за період простою та, у подальшому (в червні 2022 року), призупинення правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За умови відсутності контракту з позивачем судом першої інстанції було вірно проаналізовано Типовий контракт з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури на предмет обов`язків працівника.

Із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2002 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який згодом неодноразово продовжувався та триває на даний час.

Спірний період, за який виникла заборгованість із заробітної плати, припав на дію воєнного стану в Україні, при цьому, місто Маріуполь, де був юридично розташований Театр, відносилось до переліку територій, на якій велись активні бойові дії.

З 15.03.2022 набув чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ, який визначив особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

Стаття 7 вказаного Закону визначає, що у період дії воєнного стану порядок організації кадрового діловодства та архівного зберігання кадрових документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці.

Стаття 10 Закону вказує, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Суд першої інстанції, проаналізувавши норми вказаного Закону, дійшов вірного висновку, що в період дії воєнного стану роботодавець не звільняється від обов`язку виплати заробітної плати.

Місцевий суд вірно констатував, що загальновідомий факт зруйнування 16.03.2022 будівлі Донецького драматичного театру в м. Маріуполі у результаті бомбового авіаційного удару російськими Збройними силами, обставини призупинення контракту з директором Театру з 05.05.2022 та призначення виконуючого обов`язки директора, відсутність зв`язку із головним бухгалтером закладу, а також втрата кадрової та бухгалтерської документації, не є тими обставинами, що звільняють роботодавця від обов`язку з оплати праці працівникам, враховуючи те, що роботодавцем у період з 01.03.2022 по 05.05.2022 не було призупинено дію трудового контракту з позивачем в порядку Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», не було запроваджено простій, не зупинено роботу Театру, не відтерміновано строки виплати заробітної плати, та не визначено певних особливостей виконання всіма працівниками своїх обов`язків поза межами будівлі Театру.

Як вказано у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 по справі № 905/857/19, що нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати працівникові заробітної плати у випадку наявності обставин непереборної сили. Виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано. Обов`язок роботодавця виплатити працівнику заробітну плату не є відповідальністю у розумінні статті 617 ЦК України, від якої може бути звільнений роботодавець унаслідок випадку або непереборної сили.

На період дії воєнного стану за Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» саме роботодавець встановлює особливості встановлення обліку робочого часу, кадрового діловодства, оплати праці, тощо.

Доводи апеляційної скарги щодо невиконання позивачем трудових обов`язків у спірний період не спростовують правильності висновків суду, що з огляду на характер типових трудових обов`язків працівника (які можуть виконуватись ним у тому числі і поза межами будівлі закладу (праця над вдосконаленням своєї майстерності у виконанні різних ролей; вивчення монологів; відпрацювання акторської техніки, зберігання та підтримування зовнішньої форми) та не надання відповідачем належних доказів на підтвердження своїх заперечень з цього приводу, зокрема, табелів обліку робочого часу чи інших документів на підтвердження невиконання ним трудових обов`язків, - заробітна плата за спірний період повинна бути виплачена позивачу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Саме відповідач, заперечуючи взагалі щодо виникнення у нього обов`язку із виплати заробітної плати позивачу у спірний період повинен був надати на підтвердження своїх доводів належні і достатні докази.

З огляду на неможливість встановлення судом достовірності інформації щодо розміру надбавок до посадового окладу, а також не надання відповідної інформації ані відповідачем, через знищення (втрату) первинної документації, як роботодавцем, ані позивачем, суд першої інстанції визначив розмір заборгованості виходячи з розміру посадового окладу визначеного відповідачем в наказі від 06.05.2022 № 2-од та розрахункової відомості до нього, із розрахунку

посадового окладу в розмірі 17 358 грн.

З огляду межі перегляду справи апеляційним судом (ст. 367 ЦПК України), оскільки скаржник не заперечував обрахунок судом першої інстанції спірної суми заборгованості із заробітної плати, а заперечував щодо взагалі виникнення обов`язку роботодавця з виплати заробітної плати, що не знайшло свого підтвердження підчас апеляційного перегляду, а позивачем рішення суду не оскаржувалось, - рішення суду в частині визначення суми заробітної заборгованості апеляційним судом не переглядається.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» - залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

Т.В. Одринська