465/8791/23
2/465/3354/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08.11.2023 року суддя Франківського районного суду міста Львова Мигаль Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коневалик Андрій Васильович, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява повинна відповідати вимогам ст.175,177 ЦПК України.

Згідно з ч. 4ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 судовий збір не сплачувала, покликаючись на положення на Закону України "Про захист прав споживача".

Разом з тим, суд не погоджується з покликанням позивача, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про страхування", стаття 979 ЦК України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України"Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

На підставі викладеного, можна зробити висновок, що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України"Про страхування" та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України "Про захист прав споживачів" - загальними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-126цс14.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів"роз`яснено, що оскільки Закон України "Про захист прав споживачів" не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, як потерпіла у дорожньо-транспортній пригоді. У позовній заяві вказала, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу автомобіля Mazda 3 д.н.з НОМЕР_1 було укладено між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_3 , який є учасником ДТП.

Тому, Закон України "Про захист прав споживачів" не розповсюджується на спірні правовідносини, які виникли між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_4 .

Оскільки позивач не є стороною вищевказаного договору та споживачем послуг, Закон України "Про захист прав споживачів"регулює відносини, які виникають між споживачем і виробником, виконавцем, продавцем під час продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики, тому право на відшкодування матеріальної шкоди та отримання страхового відшкодування у останнього виникло на підставі норм ЦК України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже, оскільки ОСОБА_2 не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, який укладений між відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_3 , тому її права як споживача страхових послуг не порушені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2019 року у справі № 212/1101/18.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір ставки судового збору за позовну вимогу майнового характеру з урахуванням ціни позову становить 1300,00 грн.

Судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, оскільки позивачем до позовної заяви не долучено документу, що підтверджує сплату судового збору.

Позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 1300,00 грн.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України).

Враховуючи наведене, позовну заяву необхідно залишити без руху для усунення зазначених недоліків, про що повідомити позивача.

Керуючись ст.185 ЦПК України СК України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коневалик Андрій Васильович, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування - залишити без руху, надавши заявникам термін для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме:

- надати суду документ, який підтверджує сплату судового збору в розмірі 1300,00 грн.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повертається позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мигаль Г.П.