Справа № 143/320/21
УХВАЛА

Іменем України

04.01.2023 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

за участю секретаря Левченко М.О.,

розглянувши в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорит Агросс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розірвання договорів оренди земельних ділянок та додаткових угод,-

Встановив :

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорит Агросс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та додаткових угод задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі від 25 червня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колорит Агросс», як орендарем, об`єктом якого є земельна ділянка площею 1, 6936 га, кадастровий номер :01:002:0075, розташована на території села Андрушівка Вінницького району Вінницької області, та додаткову угоду б/н від 12 серпня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорит Агросс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та витрати, пов`язані із проведенням експертизи, в сумі 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) грн. 78 коп., а разом - 3550 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 78 коп.

Під час розгляду справи представниками сторін до початку судових дебатів було зроблено заяви про подання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Крім того, 20.12.2022 року через канцелярію суду представником відповідача - адвокатом Путіліним Є.В. подано заяву про стягнення судових витрат, в якій він просить долучити до матеріалів справи докази понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 10665 (десять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 00 коп. (Т.2, а.с.119, 120).

26.12.2022 року через канцелярію суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про стягнення витрат за послуги адвоката, в якій він на підставі наданих ним доказів просить стягнути на його користь із ТОВ «Колорит Агросс» витрати на правничу допомогу в сумі 21000 (двадцять одна тисяча) грн. 00 коп. (Т.2, а.с.147).

Розглянувши вказані заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що в прийнятті додаткового рішення слід відмовити, виходячи із наступного.

Згідно із п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

В ч.4 ст.270 ЦПК України визначено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання, а відтак здійснює розгляд означених заяв без проведення судового засідання.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту ст.ст.10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді вбачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується також іншими нормами ЦПК України, зокрема приписами ч.1 ст.81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 6 ст.137 ЦПК України, в силу яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

З огляду на викладене склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем ОСОБА_1 надано:

-витяг з Договору про надання професійної правничої допомоги від 07.01.2021 року №1, за змістом пунктів 1.2, 4.1, 4.2 якого конкретний перелік послуг погоджується сторонами та зазначається у актах приймання - передачі наданих послуг за цим договором; вартість наданих послуг узгоджується шляхом підписання актів приймання - передачі наданих послуг за цим договором; оплата за даним договором здійснюється на банківський рахунок адвоката або на картковий рахунок після підписання сторонами кожного акта приймання - передачі наданих послуг за цим договором (Т.2, а.с.148);

-акт приймання - передачі наданих послуг від 26.12.2022 року за договором від 07.01.2021 року №1, згідно із яким загальна вартість послуг становить 21000 грн. 00 коп. (Т.2, а.с.149);

-банківські квитанції від 01.03.2021 року на суму 5000 грн. 00 коп., від 12.03.2021 року на суму 3000 грн. 00 коп., від 01.12.2022 року на суму 500 грн. 00 коп., від 07.11.2022 року на суму 1000 грн. 00 коп., від 07.11.2022 року суму 1000 грн. 00 коп., від 19.11.2021 року на суму 2000 грн. 00 коп., від 26.12.2022 року на суму 3980 грн. 00 коп., а разом на суму 16480 грн. 00 коп. (Т.2, а.с.150-156);

-детальний опис виконаних робіт від 28.12.2022 року (т.2, а.с.160-162).

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача - адвокатом Путіліним Є.В. надано:

-договір про надання правничої допомоги від 20.05.2021 року, за змістом п.3 якого розмір гонорару визначається за угодою сторін у розмірі співмірному складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи шляхом підписання акту виконаних робіт з розрахунку 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну годину роботи адвоката на момент складання акту виконаних робіт (Т.2, а.с.121);

-детальний опис робіт №ПЄ-00001 від 13.12.2022 року здачі прийняття робіт (наданих послуг), згідно із яким загальна вартість робіт (послуг) становить 10665 грн. 00 коп. (т.2, а.с.122);

-квитанцію до прибуткового касового ордера №131248 від 13.12.2022 року на суму 10665 грн. 00 коп. (т.2, а.с.126).

Із акту приймання - передачі наданих послуг від 26.12.2022 року за договором від

07.01.2021 року №1, складеного ОСОБА_1 та адвокатом Скрицьким Р.Л., вбачається, що адвокатом було надано послуги, не пов`язані із його безпосереднім представництвом інтересів клієнта під час розгляду справи (надання первинної консультації, дослідження матеріалів, аналіз законодавства, судової практики, формування правової позиції та стратегії захисту прав клієнта), вартість яких становить 1000 грн. 00 коп.

Також адвокатом було здійснено підготовку процесуальних документів по справі на стадії досудового врегулювання спору та судового розгляду, вартість цієї послуги становить 8000 грн. 00 коп. При цьому суд відзначає, що із наведених відомостей не можливо встановити окремо вартість відповідних послуг, наданих адвокатом, як представником позивача в аспекті ст.58 ЦПК України, під час розгляду справи в суді.

Інші надані адвокатом послуги стосуються прийняття ним участі у судових засіданнях, їх вартість становить 12000 грн. 00 коп.

Суд не бере до уваги детальний опис виконаних робіт від 28.12.2022 року, складений адвокатом Скрицьким Р.Л., оскільки він поданий поза межами процесуального строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України, а клопотання про його поновлення представником позивача заявлено не було.

Водночас, із детального опису робіт №ПЄ-00001 від 13.12.2022 року здачі прийняття робіт (наданих послуг), затвердженого директором ТОВ «Колорит Агросс» Нетяжук О.С. та адвокатом Путіліним Є.В., слідує, що адвокатом надано послуги відповідачу, які були безпосередньо пов`язані із його представництвом інтересів останнього під час розгляду справи в суді.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для ухвалення додаткового рішення у справі, суд виходить із того, що відповідно до положень ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI).

За приписами ст. 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Отже, ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 року у справі №9901/736/18 звернула увагу, що виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону №5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 400-1 Кримінального кодексу України).

Типова форма ордера на надання правової допомоги визначена, зокрема, в Додатку 1 до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року №36, за змістом якої ордер має містити відомості про підставу його видачі, як-то договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, із вказівкою про їх порядковий номер та дату укладення (видачі).

Разом із цим, відповідно до ст.1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI ).

Відповідно до ст.19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно із ч.1 ст.27 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч.3 ст.27 Закону № 5076-VI).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч.5 ст.626 ЦК України).

Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

В силу ст.30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В постанові від 18.12.2019 року у справі №522/17845/15-ц Верховний Суд зауважив, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару.

Системний аналіз наведених положень чинного законодавства, з урахуванням згаданих правових висновків суду касаційної інстанції, дозволяє стверджувати, що розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару, які враховуються судом під час розподілу судових витрат на правничу допомогу, мають бути визначені безпосередньо у договорі про надання правової допомоги, на підставі якого адвокат видає ордер, тобто документ, що посвідчує повноваження адвоката, як представника учасника справи, який надає таку правничу допомогу.

У матеріалах справи міститься ордер, виданий адвокатом Скрицьким Р.Л. серії ВН №166158 на підставі договору №3 від 18.01.2021 року (Т.1, а.с.3).

Разом із цим, до заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат за послуги адвоката від 26.12.2022 року додано Витяг з Договору про надання професійної правничої допомоги від 07.01.2021 року №1 (Т.2, а.с.148).

В своє чергу, у матеріалах справи містяться ордера серії ВН №182781 та серії ВН №185256, видані адвокатом Путіліним Є.В. на підставі договорів від 04.01.2021 року та від 14.06.2021 року відповідно, та довіреність, видана 14.06.2021 року директором ТОВ «Колорит Агросс» Нетяжуком О.С., згідно із якою вказане товариство уповноважило адвоката Путіліна Є.В. бути його представником в судах усіх рівнів з усіма процесуальними правами без будь-яких обмежень (Т.1, а.с.49, 77, 93).

Натомість, до заяви про стягнення судових витрат від 20.12.2022 року адвокатом Путіліним Є.В. додано договір про надання правничої допомоги від 20.05.2021 року (Т.2, а.с.121).

Отже, сторонами надано договори про надання правничої допомоги, які фактично не слугували підставами для видачі адвокатами ордерів, як документів, що посвідчували їх повноваження, як представників сторін.

Окреслені обставини, на переконання суду, позбавляють можливості встановити дійсний розмір та порядок обчислення адвокатських гонорарів, відповідність обсягу виконаних робіт (наданих послуг) адвокатами умовам договорів про надання правової допомоги, які мають бути враховані судом під час розподілу судових витрат на правничу допомогу, адже надання, зокрема, таких видів правничої допомоги адвокатом під час розгляду справи як складення заяв, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, має здійснюватися виключно в рамках виконання ним своїх обов`язків, обумовлених договором про надання правової допомоги, який, в свою чергу, слугує безпосередньою підставою для видачі ордера.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу становить 5000 грн. 00 коп. (Т.1, а.с.2).

У відзиві на позовну заяву директора ТОВ «Колорит Агросс» Нетяжука О.С. також зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 5000 грн. 00 коп. (Т.1, а.с.67).

За правилами ч.4 ст.141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Суд вважає, що перевищення сторонами суми витрат на професійну правничу допомогу є істотними в розумінні ч.4 ст.141 ЦПК України, оскільки перевищують заявлену відповідачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку суму витрат на професійну правничу допомогу більше ніж вдвічі, а позивачем - більше ніж у чотири рази.

Сторони не обґрунтували та не довели обставин того, що станом на час подання попередніх (орієнтовних) розрахунків витрат на професійну правничу допомогу разом з позовною заявою та відзивом не могли передбачити витрати на надання послуг (виконання робіт) у розмірах, зазначених у остаточних заявах про стягнення судових витрат.

Зважаючи на викладене, суд, виходячи із наданих йому процесуальним законом дискреційних повноважень у питанні розподілу судових витрат, та ураховуючи наведені вище обставини щодо ненадання сторонами договорів на правову допомогу, які слугували підставами для видачі адвокатами ордерів, дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 та ТОВ «Колорит Агросс» у відшкодуванні судових витрат на правничу допомогу в частині перевищення сум, заявлених до відшкодування, тим сумам, що були заявлені в попередніх (орієнтовних) розрахунках судових витрат.

Такі висновки суду в цілому узгоджуються із правовою позицією, сформульованою в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 року у справі №922/3812/19.

В ч.10 ст.141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За наслідками розгляду справи судом задоволено одну із двох позовних вимог немайнового характеру.

Відтак, судові витрати по наданню правничої допомоги слід покласти на сторони в однаковому розмірі, тобто по 2500 грн. 00 коп. ( 5000 грн. 00 коп. : 2) на кожну, у зв`язку із чим їх необхідно звільнити від обов`язку сплачувати одна одній такі суми судових витрат.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Керуючись ст.ст.260, 263, 270 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 та представнику відповідача - адвокату Путіліну Євгену Вікторовичу в ухваленні додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорит Агросс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Погребищенський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.

Суддя