ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1739/22Головуючий у 1-й інстанції МарціцкаІ.Б.
Провадження №22-ц/817/408/23 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 331060000
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

20 березня 2023 р. м.Тернопіль

Суддя-доповідач судової палати з розгляду цивільних справ Тернопільського апеляційного суду Храпак Н.М., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Міністерства оборони України Швед Олени Богданівни на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ №7 соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2023 року представник Міністерства оборони України Швед Олена Богданівна надіслала на електронну адресу Тернопільського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ №7 соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Відповідно до вимог Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08 липня 2011 року (із змінами від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII), апеляційна скарга на рішення суду оплачується у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, що в даному випадку становить 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 копійок ((496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок підпункт 4 пункт 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду: заяви у справах окремого провадження; заяви про забезпечення доказів або позову; заяви про перегляд заочного рішення; заяви про скасування рішення третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу); заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу); заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду; заяви про роз`яснення судового рішення, які подано; заяви про сприяння третейському суду (міжнародному комерційному арбітражу) в отриманні доказів: фізичною особою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) * 150%).

З апеляційної скарги та додатків до неї вбачається, що Міністерство оборони України вказаних судових витрат не оплатило, однак, заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору, оскільки у них вкрай важке фінансове становище, а саме: відсутня можливість сплати судового збору в зв`язку з нагальною потребою у додаткових грошових коштах для укріплення обороноздатності країни, що пов`язано з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки і свідчить про незадовільний майновий стан, проте, не подала жодного доказу про важке фінансове становище, тому, суддя-доповідач вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Як вказано в частинах 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно із ст.8 Закону України Про судовий збір в якій зазначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Даний перелік умов, за яких суд може відстрочити сплату судового збору є вичерпним.

Велика Палата Верховного Суду у справі №0940/2276/18 (постанова від 14 січня 2021 року) сформулювала такий висновок. Положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої наведеної статті Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Разом з цим, Велика Палата констатувала, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату.

Апеляційним судом враховано, що Закон України Про судовий збір визначає порядок сплати судового збору, встановлює ставки, які залежать від змісту позовних вимог (майнового, немайнового характеру), інших заяв процесуального характеру, статусу особи позивача (юридична, фізична особа).

Наведений Закон визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії, Креуз проти Польщі, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ Kniat v. Poland від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ Jedamski and Jedamska v. Poland від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі Станков проти Болгарії від 12 липня 2007 року).

У п.53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland), було зазначено, що Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

Практика ЄСПЛ стосовно сплати судового збору аналогічна: судовий збір не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя та має бути розумним. Разом з тим, на думку ЄСПЛ, судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Положеннями пункту 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Враховуючи вимоги національного законодавства, практику Верховного Суду та рішень ЄСПЛ щодо обов`язку учасника справи здійснити сплату судового збору у визначеному законом розмірі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені Міністерством оборони України доводи є декларативними, не підтверджені жодними доказами, тому судовий збір у розмірі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 копійок не становить для заявника надмірний тягар, а тому підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати суд не встановив.

Згідно пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються: документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до змісту ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, в силу яких суддя залишає апеляційну скаргу без руху, надавши апелянту строк для виправлення недоліків.

З урахуванням наведеного та у відповідності з вимогами закону апеляційну скаргу слід залишити без руху надавши строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення апелянту ухвали, для оплати судового збору в розмірі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 копійок.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору

Отримувач коштів ГУК у Терн.обл./тг м.Тернопіль/, 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37977599

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0019751

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;_____(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифер, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом _____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), по справі ________ (номер справи), Тернопільський апеляційний суд, код

При заповненні платіжного документа у графі Код платника платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Платник фізична особа в платіжному документі у графі "КОД ПЛАТНИКА" повинна вказати свій ідентифікаційний код.

На підставі наведеного і, керуючись ч.1-2 ст.185, ч.4 ст.356 ч.2, 6-8 ст.357 ЦПК України, суддя - доповідач, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України Швед Олени Богданівни на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 року залишити без руху, надавши строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення апелянту ухвали, для оплати витрат судового збору в розмірі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 копійок, за вищевказаними реквізитами рахунку.

Оригінал квитанції про оплату подати до суду, як доказ сплати судових витрат.

У випадку виконання апелянтом вимог ухвали у визначений судом термін апеляційна скарга буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. Інакше скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського апеляційного суду Н.М. Храпак