Справа № 162/479/23 Головуючий у 1 інстанції: Глинянчук В. Д.
Провадження № 22-ц/802/1060/23 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на заочне рішення Любешівського районного суду Волинської області від 11 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 04 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео») та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 346173754. Відповідно до реєстру боржників № 132 від 04 травня 2021 року та договору факторингу №28/1118-01, який укладено між ТОВ «Манівео» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс»), до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №346173754.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 20102022, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до боржників, що вказані у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 17 445 грн, з яких: 5 000 грн сума основного боргу; 12 445 грн нараховані відсотки.

Позивач зазначав, що 01 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі ТОВ «КУ «Європейська кредитна група») та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /642670. 09 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу № 09122021, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 09 грудня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 10 875 грн, з яких: 3 000 грн сума основного боргу; 7 875 грн нараховані відсотки.

Позивач також вказував, що 04 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс») та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № . 22 червня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Інфінанс» укладено договір факторингу № 22/06-22, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Інфінанс» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 22 червня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 14 279 грн 54 коп., з яких: 1 079 грн сума основного боргу; 13 200 грн 54 коп. нараховані відсотки.

Ураховуючи наведене, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами: № 346173754 у розмірі 12445 грн; № /642670 у розмірі 10875 грн, за договором позики № у розмірі 14 279 грн 54 коп., а всього 42 599 грн 54 коп., а також понесені по справі судові витрати.

Заочним рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 11 вересня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 21 листопада 2023 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 березня 2021 року між ТОВ «Манівео» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №346173754. Сума кредиту становить 5 000 грн, строк кредитування 26 днів, процентна ставка - 620,5% річних. Згідно з графіком розрахунків ОСОБА_1 зобов`язався до 30 березня 2021 року повернути кредитору 5 000 грн суми кредиту та 2 210 грн нарахованих процентів, а всього 7 210 гривень (а.с.8-11).

20 жовтня 2022 року між позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» («фактор») та ТОВ «Таліон плюс» («клієнт») укладено договір факторингу № 20102022. Згідно умов цього договору боржник це фізична особа, з якою укладено кредитний договір, право грошової вимоги до якої уступається за цим договором. Кредитний договір це договір, укладений між первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео» і боржником, право грошової вимоги за яким отримав клієнт на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між клієнтом та ТОВ «Манівео». Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в реєстрах прав вимог (а.с.12, 13).

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року відповідач ОСОБА_1 вказаний як боржник згідно з кредитним договором № 346173754. Заборгованість по основному боргу становить 5 000 грн, по відсотках 12 445 грн, всього 17 445 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором №346173754 у розмірі 17 445 грн (а.с.15).

Відповідно до договору про надання фінансового кредиту №/642670 від 01 березня 2021 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» надало відповідачу ОСОБА_1 3 000 грн кредиту на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надано на 15 днів з процентною ставкою 912,5% річних або 2,5% на добу. Сума нарахованих відсотків за користування кредитом становить 1 125 грн. Всього на 15 березня 2021 року відповідач зобов`язався повернути 4 125 грн (а.с.20-23).

09 грудня 2021 року між позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу № 09122021, згідно умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.24-26).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №09122021 від 09 грудня 2021 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно з кредитним договором № /642670. Заборгованість по основному боргу становить 3 000 грн, по відсотках 7 875 грн, всього 10 875 грн (а.с.28).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором №/642670 у розмірі 10 875 грн (а.с.29).

Згідно з анкетою-заявою на отримання кредиту, паспортом споживчого кредиту, пропозицією укладення кредиту, акцепту між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 04 березня 2021 року укладено договір позики № на суму 1 079 грн. Строк користування кредитом становить 14 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом за умови належного виконання умов договору, реальна річна відсоткова ставка становить 638,75% річних та застосовується за умови належного виконання умов договору. За умови неналежного виконання умов договору максимальна відсоткова ставка становить 3,5% за один день користування кредитом, максимальна річна відсоткова ставка 1277,5% застосовується за умови неналежного виконання умов договору. ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредитору 1 553 грн 76 коп. кредитної заборгованості (а.с.35-39).

22 червня 2022 року між позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Інфінанс» укладено договір факторингу № 22/06-22, згідно умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Боржники це позичальники клієнта (споживачі), яким клієнт надав кредит або право вимоги до яких набуте клієнтом у відповідності до іншого договору факторингу, та які мають зобов`язання перед клієнтом згідно кредитних договорів (а.с.40-42).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 22/06-22 від 22 червня 2022 року ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно з договором позики №. Заборгованість по основному боргу становить 1 079 грн, по відсотках 13 200 грн 54 коп., всього 14 279 грн 54 коп. (а.с.44).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором позики №у розмірі 14 279 грн 54 коп. (а.с.45).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору факторингу 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» не могли знати та наперед домовитись про відступлення права вимоги по зобов`язанню ОСОБА_1 , якого ще не було. Отже, наступне відступлення права вимоги, яке зафіксоване у договорі факторингу між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон плюс» № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, не може охоплювати правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео» по кредитному договору № 346173754 від 04 березня 2021 року. Крім цього, позивачем не подано доказів на підтвердження правосуб`єктності ТОВ «Таліон плюс» відповідно до положень ст. 1083 ЦК України на наступне відступлення права грошової вимоги щодо договорів, укладених ТОВ «Манівео». Також позивачем не подано будь-яких доказів про направлення письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги за кожним із кредитних договорів, що відповідно до положень ст. 1082 ЦК України зобов`язувало б ОСОБА_1 на здійснення платежів позивачу, розмір грошових вимог тощо. Позивач не довів, що на момент пред`явлення позову боржник знав про свої зобов`язання перед фактором.

Однак з такими висновками суду не можна погодитись.

У відповідності до умов кожного з вказаних кредитних договорів (договорів позики), їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні договорів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Також, відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

У частинах 1, 3 ст. 509 ПК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

За ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.

Наведене узгоджується з правовим висновком, який викладений у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.

Сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Тому, кредитні договори були укладені з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подав заявки на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів.

Без здійснення вказаних дій відповідачем зазначені договори не були б укладені між сторонами.

Відмовляючи у позові у позові ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд не звернув уваги на таке.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до додаткової угоди № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а саме п. 8.2., строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь - якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Отже, ТОВ «Манівео» може передавати окремими реєстрами ТОВ «Таліон плюс» у строк до 31 грудня 2021 року право вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 132 від 04 травня 2021 року, про що зазначав позивач у поданій позовній заяві, та який наявний в матеріалах справи, право вимоги за кредитним договором № 346173754 від 04 березня 2021 року перейшло до «Таліон плюс», яке в свою чергу відповідно до умов договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», а останнє набуло права вимоги до боржників, що вказані у реєстрах прав вимоги. Зокрема, відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 17 445 грн, з яких: 5 000 грн сума основного боргу; 12 445 грн нараховані відсотки.

Також позивач відповідно до умов укладеного з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» договору факторингу № 09122021 від 09 грудня 2021 року набув права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 09 грудня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 10 875 грн, з яких: 3 000 грн сума основного боргу; 7 875 грн нараховані відсотки.

Крім того, позивач відповідно до умов укладеного з ТОВ «Інфінанс» договору факторингу № 22/06-22 від 22 червня 2022 року набув права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 22 червня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ`набуло права вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 14 279 грн 54 коп., з яких: 1 079 грн сума основного боргу; 13 200 грн 54 коп. нараховані відсотки.

Оскільки відповідно до умов згаданих договорів факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги за кредитними договорами на загальну суму 42 599 грн 54 коп., боржником за якими є ОСОБА_1 , останній у добровільному порядку заборгованість не погасив, тому з нього на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню кредитна заборгованість у вказаному розмірі.

Разом з тим, неповідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги за кожним із кредитних договорів, що відповідно до положень ст. 1082 ЦК України зобов`язувало б ОСОБА_1 на здійснення платежів позивачу як новому кредитору, не позбавляє відповідача обов`язку виконання зобов`язання перед первісними кредиторами, проте в матеріалах справи відсутні докази про виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань перед первісними кредиторами.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому на його користь з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 684 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн, а всього 6 710 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Заочне рішення Любешівського районного суду Волинської області від 11 вересня 2023 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 346173754 від 04 березня 2021 року у розмірі 12 445 (дванадцять тисяч чотириста сорок п`ять) гривень, за кредитним договором № /642670 від 01 березня 2021 року у розмірі 10875 (десять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень, за договором позики № від 04 березня 2021 року у розмірі 14 279 (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки, а всього 42 599 (сорок дві тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: