Номер провадження: 22-ц/813/4545/23
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарова М.В., Лозко Ю.П.

учасники справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Чернявської Л.М., у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи.

28 грудня 2021 року Моторно (транспортного) страхове бюро України звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 8 238, 17 грн.

Позивач посилається на те, що 08 липня 2018 року о 12 годині 40 хвилин в м. Одеса на проспекті Шевченко (кут вул. Пироговська 7/9) сталась ДТП за участю т/з Hyundai Accent (д.н.з. НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_1 та т/з ВАЗ 21150 (д.н.з. НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_2 (власник авто ОСОБА_3 ), внаслідок чого було пошкоджено т/з ВАЗ 21150 (д.н.з. НОМЕР_2 ) та завдано шкоди власнику зазначено т/з механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року провадження по справі ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі пункту 7 ст. 247 КУпАП. Потерпіла особа (власник т/з ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_2 ) звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Наказу № 1938 від 27.02.2019 року та вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір регламентної виплати склав 7 322, 72 гривень, яке сплачено МТСБУ потерпілій особі згідно платіжного доручення № 935601 від 01.03.2019 року. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 915,45 гривень. Таким чином Позивачем були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою в розмірі 8 238, 17 гривень., у зв`язку з чим у МТСБУ виникло право регресу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 рокупозов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого відшкодування в розмірі 7322 гривні 72 копійки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати, а саме суму за збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 915 гривень 45 копійок та судові витрати в сумі 2270 гривень 00 копійок.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно п. п. 41.1 ст.41, вказаного вище Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин суд вважав, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого відшкодування в розмірі 7 322 гривень 72 копійок та суму за збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 915 гривень 45 копійок підлягають задоволенню. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягали стягненню з відповідача 2270,00 гривень судового збору, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з таким рішення суду, представник відповідача звернувся з апеляційною скаргою та просив її задовольнити. Скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2022 р по справі № 522/26126/21, яким задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою та стягнено з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого відшкодування в розмірі 7 322 гривні 72 копійки та судові витрати, а саме суму за збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 915 гривень 45 копійок та судові витрати в сумі 2 270 гривень 00 копійок. Ухвалити у справі № 522/26126/21 нове судове рішення, яким відмовити Моторному (транспортному) страховому бюро України в задоволенні позову про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов?язаних з регламентною виплатою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначали, що прийняте заочне рішення по справі № 522/26126/21 на підставі матеріалів і доказів, наданих лише Позивачем, призвело до неповного та одностороннього з?ясування обставин і прийняття рішення, яке не ґрунтується на вимогах Закону. Зазначав, що при суброгації перебіг строку позовної давності починає свій відлік із того моменту, коли настав страховий випадок, а при регресі - з часу виплати страхового відшкодування, оскільки у випадку суброгації відбувається лише зміна особи у вже наявному зобов?язанні зі збереженням самого зобов?язання, де перебіг строку позовної давності виникає з дня, коли потерпілий довідався або міг довідатися про порушення свого права. Таким днем є момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що є страховим випадком для страхової компанії, яка в порядку суброгації лише змінює кредитора, тобто потерпілого, у діючому зобов?язанні, яке не переривається та не припиняється. Вважав, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, якщо для потерпілого у зобов?язанні щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, перебіг строку позовної давності починається з моменту дорожньо-транспортної пригоди, заміна потерпілого (страхувальника) на страховика не припиняє діюче зобов?язання і до нового кредитора переходять права, що мав первісний кредитор, у тому числі і щодо пред?явлення позову у межах вже існуючих строків позовної давності, початок перебігу яких є настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), оскільки зміна сторони у зобов?язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Зазначав, що Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було, закрито у зв?язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі пункту 7 ст. 247 КУпАП. Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 р., за яким у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися. Також, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв?язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв?язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється. Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з?ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі. Отже, вважав, що наявність або відсутність" вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. На думку скаржника, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. За правилами статті 284 КУпАП, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Виходячи з такого вважав, що наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зазначав, що при розгляді справи про відшкодування шкоди Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду неодноразово робив висновки про те, що з правового аналізу положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУПАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП .Також зазначав, що в ухвалі від 19 червня 2019 року у справі № 927/120/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважав за необхідне ВІДСТУПИТИ від наведеного вище правового висновку, оскільки постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв?язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, може бути належним доказом вини відповідної особи у вчиненні адміністративного правопорушення виключно лише у разі, якщо в такій постанові чітко встановлено та визнано доведеним як факт скоєння адміністративного правопорушення, так і чітко встановлено та визнано доведеним, що дане правопорушення скоєно саме конкретною, зазначеною в цій постанові особою.

Позиція позивача

Не погодившись з вимогами та доводами апеляційної скарги представник позивача звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення , а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування відзиву зазначали, що при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов?язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика, а при регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов?язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов?язання та виникнення нового (регресного) зобов?язання. Строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. В даному випадку Відповідачем було порушено п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивачем було здійснено виплату 01.03.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 935601 від 01.03.2019 року (копія платіжного доручення була долучена до позовної заяви та міститься відповідно в матеріалах повної заяви). Отже, оскільки право подати позов виникло лише тільки після сплати страхового відшкодування, то і перебіг строків починається з моменту такої виплати. Останнім строком для звернення до суду буде 01.03.2022 року з врахуванням статей ЦПК України, а позовну заяву було подано позивачем 28.12.2021 року, тобто позивачем не було пропущено строк позовної давності, як стверджує відповідач. Згідно Довідки № 539193 про ДТП та постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2018 року (справа № 522/13243/18), ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.6 ПДР України. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2018 року, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, закрито у зв?язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення на підставі пункту 7 ст. 247 КУпАП. Однак, застосування пункту 7 статті 247 можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16. Крім того, не притягнення водіїв - до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. В порушення умов Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність Відповідача за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Оскільки, цивільно-правову відповідальність відповідача на момент дтп застраховано не було, потерпіла особа звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Зазначали, що відповідно до підпункту «а» п. 41.1ст. 41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту транспортним засобом. потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння відповідальність. Власник якого не застрахував свою цивільно-правову Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зазначали, що згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов?язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожно-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов?язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи вищевикладене, вважали, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2022 року по справі № 522/26126/21 законним та обґрунтованим.

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 8238,17 грн. і є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судовою колегією встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) є юридичною особою та об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Зі місту Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року по справі 522/13243/18 вбачається, що ОСОБА_1 07 липня 2018 року о 12 год. 40 хв., керував автомобілем «Hyndai Accent» д.н.з НОМЕР_1 по вул. Проспект Шевченко кут вул. Семінарська на регульованому перехресті при повороті ліворуч по вул. просп. Шевченко, не надав переваги в русі авто ВАЗ 21150 д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався прямо в зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. Здійснив розворот в межах знаку 4.4 «рух прямо або правороч», чим порушив вимоги п. 16.6 ПДР України. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16 вбачається наступне «Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 26.04.2016 у справі №761/14355/16-п провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Доводи касаційної скарги про те, що суди помилково взяли до уваги під час розгляду справи довідку про обставини ДТП № 82214929 та протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 336890 в якості доказів вини ОСОБА_6, касаційний суд вважає безпідставними, оскільки зазначені докази вже були оцінені Шевченківський районним судом міста Києва у справі у справі №761/14355/16-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6».

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року внесено виправлення за текстом постанови Приморського районного суду у справі № 522/13243/18 від 22 листопада 2018 року про закриття провадження у справі, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП Вважати вірним за текстом дату дорожньо-транспортної пригоди «08 липня 2018 року», замість невірно вказаної «07 липня 2018 року».

В матеріалах справи є Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 121591 від 18.07.2018 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 07 липня 2018 року о 12 год. 40 хв., керував автомобілем «Hyndai Accent» д.н.з НОМЕР_1 по вул. Проспект Шевченко кут вул. Семінарська на регульованому перехресті при повороті ліворуч по вул. просп. Шевченко, не надав переваги в русі авто ВАЗ 21150 д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався прямо в зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. Здійснив розворот в межах знаку 4.4 «рух прямо або правороч», чим порушив вимоги п. 16.6 ПДР України. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 вини в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Судова колегія враховуючи матеріали справи( а.с.8-11) та сталу судову практику Верховного Суду погоджується з зазначеним висновков в частині порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.6 ПДР України при ДТП.

Згідно Звіту № 27-07/18 від 06 серпня 2018 року про оцінку колісного транспортного засобу ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП визнається рівню 7 366 гривень 51 копійок. Вказаний звіт сторонами не оскаржувався. Також МТСБУ для врегулювання справи та визначення матеріального збитку завданого автомобілю ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_2 поніс витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 915, 45 гривень.

В порушення умов ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не момент ДТП застраховано не було.

В зв`язку з цим, власник авто ОСОБА_3 в порядку п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до МТСБУ з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди, в зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.

27.02.2019 року Моторно (транспортним) страховим бюро України видано наказ № 1938 про сплату ОСОБА_3 суму відшкодування шкоди в розмірі 7 322 гривень 72 копійок за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

МТСБУ здійснило виплату відшкодування в сумі 7 322 гривень 72 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 935601 від 01 березня 2019 року.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Згідно п. п. 41.1 ст.41, вказаного вище Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції на підставі вищевикладених обставин було прийнято вірне рішення, яке ухвалено на законних підставах, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушення позивачем строку позовної давності є необґрунтованим у зв`язку з тим, що при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов?язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика, а при регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов?язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов?язання та виникнення нового (регресного) зобов?язання. Строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В даному випадку Відповідачем було порушено п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивачем було здійснено виплату 01.03.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 935601 від 01.03.2019 року (копія платіжного доручення була долучена до позовної заяви та міститься відповідно в матеріалах повної заяви). Отже, оскільки право подати позов виникло лише тільки після сплати страхового відшкодування, то і перебіг строків починається з моменту такої виплати. Останнім строком для звернення до суду буде 01.03.2022 року з врахуванням статей ЦПК України, а позовну заяву було подано позивачем 28.12.2021 року, тобто позивачем не було пропущено строк позовної давності, як стверджує відповідач.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідача не було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення і внаслідок, чого з нього не може бути стягенно відшкодування заподіяної ним матеріальної шкоди є помилковим. Судова колегія зазначає, що судом першої інстанції надано таким доводам належну правову оцінку, так як зазначалось закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою звільнення ОСОБА_1 від цивільно-правової відповідальності завданої ним внаслідок вчиненої ДТП, так як матеріальні збитки які понесено другим учасником ДТП є в причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями відповідача у даній справі-порушення вимоги п. 16.6 ПДР України якє доведено матеріалами справи (а.с.9-11). До того, ж відповідач не зареєстрував страховий поліс, у зв`язку з чим МТСБУ другому учаснику ДТП відшкодувало завдані збитки завдані ОСОБА_1 , що узгоджується з практикою Верховного Суду у справі №910/183/16 від 07.02.2018 року.

Інші доводи апеляційної скарги є описом обставин справи та діючого законодавства та по суті не є критикою судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко