Справа № 357/2397/23
Провадження № 2/357/1204/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

за участі представника позивача Рашкової В.В..,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 6 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів, посилаючись на наступні обставини.

25 листопада 2021 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір постачання та монтажу №25112021/Г/П. Пунктом 10.4. Договору встановлено строк його дії - до 31.12.2022 року. Відповідно до п. 1.1. Договору постачання Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначних Договором, виготовити, доставити Покупцю товар, який визначений у Специфікаціях, а також провести роботи з його монтажу. Специфікацією № 1, яка є невід`ємною частиною Договору постачання визначено, що Постачальник повинен виготовити, доставити та здійснити монтаж наступного товару: - стеля Гастрономія вартістю 960 000,00 грн.; - стеля Нонфуд вартістю 1 265 000,00 грн.; - гастрономія щит по контуру скляної камери вартістю 15 000,00 грн.; - гастрономія Обшива вітрин - вартістю 234 000,00 грн.; - нонфуд Колони - 12 шт.- вартістю 740 040,00 грн.; - тумба складальна - 29 шт. - вартістю 87 000,00 грн. Загальна вартість Договору становить 3301040,00 (три мільйони триста одна тисяча сорок грн. 00 кой.). За умовами п. 3.4. Договору оплату за договором Покупець вчиняє шляхом готівкового розрахунку в національній валюті України па підставі з умовами, визначеними у Специфікації. Пунктом 1.2 Специфікації № 1 передбачено, то оплата по Договору здійснюється Покупцем шляхом попередньої оплати в сумі 2 310 040,00 гри, після підписання Специфікації. Остаточний розрахунок в сумі 991 000,00 гри. здійснюється не пізніше 10 банківських днів від дати підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт. Пунктом 5.13. Договору визначено, що Постачальник зобов`язується виконати роботи по монтажу Товару (встановлення) в строки та за адресами Об`єктів Покупця, узгоджені Сторонами у відповідній Специфікації. Відповідно до п. 4 Специфікації № 1 Сторонами погоджено, що строк поставки та монтажу Товару становить 60 календарних днів з моменту здійснення Покупцем попередньої оплати, згідно п. 1 Специфікації. Пункт 5.14. Договору унормовує, що належне виконання Постачальником Робіт по монтажу Товару оформляється (підтверджується) шляхом підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт. У пункті 5.3. Договору встановлено, що датою поставки Товару Покупцю вважається дата підписання Сторонами акту прийому-передачі на відповідну партію Товару. На виконання своїх зобов`язань по Договору постачання Покупець ОСОБА_3 здійснив оплату авансових платежів в сумі 2 100 000,00 гри. (два мільйони сто тисяч грн. 00 коп.) шляхом передачі Відповідачеві готівкових коштів. Для підтвердження отримання вказаних коштів, на останній сторінці Договору постачання, ФОН ОСОБА_1 власноруч засвідчив факт отримання коштів частинами, дати їх отримання та поставив власний підпис, а саме Відповідач вказав, що: 27.11.2021 року отримав 800 000,00 (вісімсот тис.) грн.; 4.12.2021 року отримав 1 200 000,00 (один мільйон двісті тис.) грн.; 08.02.2021 року отримав 100 000,00 (сто тис.) грн.. З огляду на те, що остання частина авансу була отримана 08.02.2022 року, з врахуванням п. 4 Специфікації № 1, останнім днем строку поставки і монтажу товару є 09 квітня 2022 року. Проте, незважаючи на отримання передоплати від Позивача, у вказаний строк Відповідач свої зобов`язання по Договору постачання не виконав. Товар не виготовив, не поставив і не змонтував. В свою чергу, загальновідомим фактом є початок 24.02.2022 року повномасштабного російського вторгнення на територію України. У розділі 8 Договору Сторони погодили умови виконання договору та порядок дій у випадку настання форс-мажорних обставин. Так. п. 8.1. Договору визначено, що військові дії належать до форс-мажорних обставин та у випадку настання цих обставин сторони звільняються від відповідальності за неможливість виконання зобов`язань за Договором. В той же час, у п. 8.2. Договору зазначено, що належним доказом наявності у Сторони обставин непереборної сили будуть вважатись сертифікати Торгово-промислової палати України. У пп. 8.3., 8.4. Договору Покупець та Продавець домовились, що Сторона, яка підпала під дію обставин форс-мажору та внаслідок цього не в змозі виконати свої зобов`язання за Договором, повинна негайно, але не пізніше 15 днів від дня настання (але не раніше отримання довідки ТПП), у письмовій формі повідомити про це іншу Сторону. Несвоєчасне повідомлення чи неповідомлення про обставини форс-мажору, а так само несвоєчасне надання чи попадання сертифікату Торгово-промислової палати України позбавляє Сторону посилатись на вищевказані обставини. Позивач зазначає, що ні у строк, визначений пунктом 8.3 Договору, ні в будь-який інший час протягом дії Договору Відповідач не повідомляв Покупця про настання обставин непереборної сили, а також не вчиняв жодних дій для реалізації процедури повідомлення та застосування наслідків обставин непереборної сили, які передбачені умовами Договору, з метою звільнення від відповідальності за невиконання своїх обов`язків по здійсненню робіт за Договором. А відтак, в силу п. 8.4. Договору, Відповідач позбавлений права посилатись на військові дії, як на підставу неможливості невиконання умов Договору постачання, строк дії якого на даний час завершився. Втім, на початку квітня 2022 року російські окупанти повністю вийшли із Київської області. Після припинення бойових дій та звільнення даного регіону Позивач звернувся до Відповідача з вимогою виконати роботи, обумовлені Договором, адже кошти попередньої оплати, які він отримав до початку війни, Відповідач повинен був використати на закупівлю матеріалів для виконання замовлення. Проте, після численних перемовин та наполягань з боку Позивача ФОП ОСОБА_1 виконав лише частину робіт по виготовленню товару із переліку Специфікації № 1, а саме: гастрономія щит по контуру скляної камери - вартістю 15 000.00 грн.; гастрономія Обшива вітрин вартістю 234 000.00 грн.; нонфуд Колони - 12 шт. - вартістю 740 040.00 грн.; тумба складальна 29 шт. - вартістю 87 000.00 грн. Загальна вартість робіт, які виконав Відповідач становить 1 076 000,00 грн. (в порушення умов п. 5.13, 5.14, 5.15 Договору Відповідач не складав акти приймання-передачі виконаних робіт і не надав їх на затвердження та підписання Покупцю. Але Позивач визнає факт виконання таких робіт на зазначену суму). Однак, станом на день подання даного позову залишаються не виконаними зобов`язання Відповідача по виготовленню та монтажу: стелі Гастрономія вартістю 960 000.00 грн.; стелі Нонфуд вартістю 1 265 000.00 грн. Позивач неодноразово в усному порядку звергався до ФОП ОСОБА_1 з вимогою виконати свої зобов`язання за Договором або повернути кошти сплаченого авансу, в частині вартості невиконаних робіт в розмірі 1 024 000,00 гри. Але ФОП ОСОБА_1 кожен раз лише обіцяв виконати роботи по Договору і знову порушував строки домовленостей. Після чергового звернення Позивача, Відповідач відмовився в добровільному порядку повернути кошти, мотивуючи їх відсутністю, а лише в односторонньому порядку, 05 січня 2023 року написав від руки розписку, яку назвав «додаткова угода» і самостійно, без погодження із Позивачем, на власний розсуд і за своїм власним бажанням відтермінував виконання робіт по монтажу Стелі «Гастрономія» до 30 січня 2023 року, а стелі «Понфуд» до 30 березня 2023 року. Втім, ФОП ОСОБА_1 знову порушив власні обіцянки і монтаж Стелі «Гастрономія» ні до 30 січня 2023 року ні на даний час не виконав. Отже, в позасудовому порядку вирішити цей спір не видається можливим, що і стало підставою для звернення до суду. Крім того, зважаючи, що ФОП ОСОБА_1 порушив зобов`язання, які взяв на себе укладаючи і підписуючи договір постачання та монтажу № 25112021/Г/П від 25 листопада 2021 року, позивач вважає за необхідне застосувати до Відповідача відповідальність, у вигляді сплати неустойки, передбаченої п. 7.2. Договору, зокрема: Постачальник за порушення строку поставки та монтажу Товару за вимогою Покупця зобов`язаний сплатити останньому неустройку в розмірі 1% від ціни Договору за кожен день такого прострочення. Відповідно до п. 10.5 Договору закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання тих зобов`язань, які залишились не виконаними. Зважаючи на те, Постачальник втратив можливість посилатись на форс-мажорні обставини, останнім днем строку поставки є 09 квітня 2022 року і 10 квітня 2022 року є початком строку, з якого рахується прострочення Постачальника (Відповідача). Отже, на підставі п. 7.2. Договору, станом на 28.02.2023 року сума неустойки, яку повинен сплатити Відповідач становить - 10 728 380,00 грн. (кількість днів прострочення (з 10.04.2022 по 28.02.2023) - 325 днів, 1% від ціни Договору - 3 301 040,00x1%=33010,4 грн. (за кожен день прострочення) ; 325x33010,4= 10 728 380,00 грн.). Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 11 752 380,00 грн. (одинадцять мільйонів сімсот п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят грн..00 коп.), з яких 1 024 000,00 грн. - сума сплаченої попередньої оплати та 10 728 380,00 гри. сума неустойки, також стягнути судові витрати.(а.с.1-6)

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. (а.с.24)

Одночасно з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_3 просив заборонити ОСОБА_1 вчиняти дії з відчуження транспортного засобу автомобіля марки Land Rover Discovery , 2007 року випуску, об`єм двигуна 2720 куб. см., який є його власністю. (а.с.29-34)

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.03.2023 року матеріали передані для розгляду судді. (а.с. 35)

Ухвалою суду від 08 березня 2023 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено та заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії з відчуження транспортного засобу марки Land Rover Discovery , 2007 року випуску, об`єм двигуна 2720 куб. см., який є його власністю.(а.с.38-40)

Ухвалою судді від 31 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20 квітня 2023 року о 14:00 год. (а.с.51-52)

Судом 11.04.2023 року за вх..№15765 отримано клопотання про закриття провадження, в якому відповідач просив закрити провадження у справі №357/239/23, у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. (а.с.55-58)

Судом 20.04.2023 року за вх..№ 17623 отримано відзив на позовну заяву, за підписом представника відповідача адвоката Овчаренка Дмитра Костянтиновича, в якому останній зазначив, що позовні вимоги позивача вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час відкриття провадження у справі, судом було порушено правила підсудності даної справи, а саме: 23 листопада 2023 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір постачання та монтажу №25112021/Г/П. Відповідно до умов даного Договору, а саме Специфікації №1 відповідач повинен виготовити та поставити наступний товар: ОСОБА_4 в кількості 1 шт. вартістю 960 000,00 грн.; ОСОБА_5 в кількості 1 шт. вартістю 1 265 000,00 грн.; Гастрономія щит по контуру скляної камери в кількості 1 шт. вартістю 15 000,00 грн.; Гастрономія Обшива вітрин в кількості 1 шт. вартістю 234 000,00 грн.; Нонфуд Колони в кількості 12 шт. вартістю 740 040,00 грн.; Тумба складальна в кількості 29 шт. вартістю 87 000,00 грн. Всього на загальну суму 3301000,00 грн. Як вбачається із суті укладеного Договору - це договір, який стосується підприємницької діяльності обох сторін, адже ОСОБА_3 не може використати товар, який є предметом договору, для власних потреб. Хоча в договорі ОСОБА_3 прямо не визначений як фізична особа-підприємець, зазначене не свідчить про використання ним товару для побутових потреб. Відповідно до інформації, яка міститься в публічному доступі - Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 30.03.2023 року, ОСОБА_3 зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності 27.02.2014 року номер запису 0033105. Видами діяльності є: 46.15 - діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 31.09 - виробництво інших меблів; 31.02 - виробництво кухонних меблів; 31.01 - виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі. Відповідно до п.3 Специфікації №1, яка є Додатком №1 до Договору постачання та монтажу №25112021/Г/П від 25.11.2021 року, сторони визначили, що поставка та монтажні роботи здійснюється Постачальником на об`єкті Замовника: «Реконструкція цілісного майнового комплексу під комплекс об`єктів виробничого та побутового призначення з адміністративними приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 . Замовлення виготовлення та монтажу Товару згідно Договору ОСОБА_3 здійснював для юридичної особи ТОВ «Космополіт 2016» розташування якого планується в приміщенні супермаркету «Ультрамаркет» за адресою м.Київ, вул. Глибочицька 44. Текст Договору та Специфікації був складений Позивачем та наданий Відповідачу на підпис. В Договорі неодноразово зазначається, що відносини між сторонами є господарськими, а саме: пункт 7.6 Договору , згідно якого до правовідносин Покупця і Постачальника в частині визначення виду та розміру штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за порушення Покупцем взятих на себе згідно умов даного Договору зобов`язань, не застосовуються положення частини 2 статті 231 ГК України. Штрафні санкції за порушення Сторонами взятих на себе згідно положень цього Договору зобов`язань, встановлюються виключно умовами цього Договору. Пункт 10.11 Договору, згідно якого сторони зазначають, що кожна з них має статус платника податку на прибуток на загальних умовах згідно Податкового кодексу України. В даному випадку, якщо говорити про ОСОБА_3 як фізичну особу, то відповідно до Податкового кодексу України фізичні особи є платниками податку з доходів фізичних осіб, а не податку на прибуток. Пункт 10.12 Договору, згідно якого уся інформація цілком або частково, що була передана однією Стороною іншій у будь-який спосіб, або стала відома Стороні у зв`язку із виконанням даного Договору, зокрема, але не виключно, та, що містить дані щодо предмета, ціни, інших умов Договору, господарської діяльності іншої Сторони (зокрема, але не виключно інформація про основних клієнтів, потенційних клієнтів, фінансові умови співпраці з контрагентами, рекламні і маркетингові плани та стратегії), є конфіденційною. Також невід`ємною частиною Договору є графічні креслення, з яких вбачається, що Товар який замовлений Позивачем не може бути використаний ним у звичайній побутовій діяльності, адже розмір однієї лише стелі складає 1800 м.п. і змонтована вона повинна бути у нежитловому приміщенні Супермаркету в м. Києві, хоча адреса реєстрації Позивача це місто Біла Церква. Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Вирішення питання про юрисдикцію спору залежить від того, чи виступає фізична особа - стороною у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання та чи можна визначити ці правовідносини як господарські. Враховуючи вище викладене, характер відносин, які склалися між Відповідачем та Позивачем, представник відповідача вважає, що є всі обставини для відмови Позивачу у позові та закриття провадження у справі № 357/239/23 на підставі пункту 1 частини 1 статті 254 ЦПК України. (а.с.66-69)

В підготовчому судовому засіданні 20 квітня 2023 року судом було задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідка ОСОБА_6 , позивачем надано для огляду оригінал договору постачання та монтажу №25112021/Г/П від 25.11.2021 року та в підготовчому засіданні було оголошено перерву до 11:00 год. 16.05.2023 року. (а.с. 71-74)

Судом 16.05.2023 року за вх..№21776 отримано пояснення у справі за підписом представника позивача адвоката Рашкової Валентини Володимирівни, в яких остання зазначила, що відзив, який подано представником відповідача, не містить обґрунтування незгоди відповідача по суті спору, а єдиний аргумент проти задоволення позовних вимог зводиться до того, що договір постачання та монтажу №25112021/Г/П від 25.11.2021 року, укладений між сторонами, за своєю суттю є підприємницьким договором, а тому під час відкриття провадження у справі судом було порушено правила підсудності і дана справа повинна розглядатися в порядку господарського судочинства. Позивач не погоджується з такою позицією відповідача та заперечує проти закриття провадження у справі з підстав порушення правил предметної та суб`єктивної юрисдикції і вважає, що дана справа підлягає судовому розгляду за правилами цивільного судочинства. Представник позивача зазначає, що у випадку, якщо хоча б однією із сторін договір, навіть господарський, підписаний з боку фізичної особи, то справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства і не підлягає розгляду в господарському суді, адже норма ст.20 ГПК України прямо виключає з господарської підсудності справи у спорах, де стороною правочину є фізична особа. (а.с.82-84)

Підготовче засідання у справі призначене на 16.05.2023 року було відкладено до 14:30 год. 24.05.2023 року. (а.с. 95-96)

В підготовчому засіданні 24.05.2023 року, судом було розглянуто клопотання представника відповідача адвоката Овчаренка Д.К. про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Космополіт-2016» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні даного клопотання, оскільки рішення у справі ніяк не вплине на права та обов`язки ТОВ «Комополіт-2016». (а.с.106-108)

Ухвалою суду від 24 травня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.07.2023 року о 09:00 год. (а.с. 109-110)

Судове засідання 20.07.2023 року, у зв`язку з клопотанням представника відповідач, було відкладено до 10:30 год. 17 серпня 2023 року. (а.с.123)

В судовому засіданні 17.08.2023 року, судом були розглянуті клопотання учасників справи та протокольною ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, оскільки як вбачається зі змісту договору від 25.11.2021 року, він був укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_3 , а тому даний спір підсудний Білоцерківському міськрайонному суду Київської області. Сторони надали пояснення по суті спору, представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_6 , який зазначив, що він був присутній при підписанні договору від 25.11.2021 року та написані додаткової угоди, був присутній при передачі ОСОБА_3 грошових коштів ОСОБА_1 . Протокольною ухвалою суду явку відповідача в судове засідання було визнано обов`язковою та оголошено перерву до 14:00 год. 25.08.2023 року. (а.с.136-143)

25 серпня 2023 року судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача до 11:00 год. 26.10.2023 року. (а.с. 148)

В судовому засіданні 26.10.2023 року, представник позивача надала пояснення аналогічні викладені в позові, підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, надали пояснення аналогічні відзиву. Крім того, відповідач зазначив, що між ним та позивачем дійсно був укладений договір постачання та монтажу №25112021/Г/П від 25.11.2021 року. При цьому вказав, що коли і як отримував грошові кошти від позивача не пам`ятає, лише ствердив, що отримав від позивача кошти у сумі 1076000,00 грн. Також, підтвердив приналежність йому рукописних написів у договорі, щодо отримання ним грошових коштів, але пояснити суду з якою метою він вчинив рукописний текст відмовився.

Суд, заслухавши пояснення сторін та покази свідка, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що 25 листопада 2021 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір постачання та монтажу №25112021/Г/П. (а.с.8-14)

Згідно п.10.4 вище вказаний договір набирає чинності в день його підписання уповноваженими представниками Сторін та і діє до 31.12.2022 року включно.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виготовити, доставити Покупцю партіями товар (надалі за текстом - Товар), визначений у відповідних Специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного Договору, а також провести розвантаження та монтаж (встановлення), а Покупець зобов`язується прийняти Товар, роботи з його монтажу та сплатити Постачальнику відповідну вартість. Постачальник підписанням цього Договору підтверджує передачу усіх без виключення вихідних даних (в т.ч. ескізної документації), необхідних для виконання робіт, іншої необхідної для виконання робіт документації та інформації, в т.ч. інформації стосовно Об`єкту.

В п. 1.2. визначено, що найменування, кількість, характеристики, вартість Товару (в тому числі за одиницю), місце поставки (передачі) Товару, що поставляється, та порядок розрахунків визначаються Сторонами у відповідних Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору.

Відповідно до додатку №1 до договору постачання та монтажу №25112021/Г/П від 25.11.2021 року, (а.с. 15) специфікацією № 1 визначено, що постачальник повинен виготовити, доставити та здійснити монтаж наступного товару:

1. ОСОБА_4 1 шт. вартістю 960 000,00 грн..

2. ОСОБА_5 1 шт. вартістю 1 265 000,00 грн..

3. Гастрономія щит по контуру скляної камери 1 шт. вартістю 15 000,00 грн..

4. Гастрономія Обшива вітрин 1шт. - вартістю 234 000,00 грн..

5. ОСОБА_7 - 12 шт. - вартістю 740 040,00 грн..

6. Тумба складальна - 29 шт. - вартістю 87 000,00 грн.

Загальна вартість становить 3301040,00 (три мільйони триста одна тисяча сорок грн. 00 кой.).

За умовами п. 3.4. Договору оплату за договором Покупець вчиняє шляхом готівкового розрахунку в національній валюті України на підставі з умовами, визначеними у Специфікації.

Пунктом 1 Специфікації № 1 передбачено, то оплата по Договору здійснюється Покупцем шляхом попередньої оплати в сумі 2 310 040,00 гри, після підписання Специфікації.

В п.2 Специфікації № 1 визначено, що остаточний розрахунок в сумі 991 000,00 грн. здійснюється не пізніше 10 банківських днів від дати підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 5.13. Договору визначено, що Постачальник зобов`язується виконати роботи по монтажу Товару (встановлення) в строки та за адресами Об`єктів Покупця, узгоджені Сторонами у відповідній Специфікації.

Пунктом 3 Специфікації №1 визначено, що поставка та монтажні роботи здійснюється Постачальником на об`єкті Замовника: «Реконструкція цілісного майнового комплексу під комплекс об`єктів виробничого та побутового призначення з адміністративними приміщеннями за адресою АДРЕСА_2 та пров. Косогірний, 4 у Шевченківському районі міста Києва».

Відповідно до п. 4 Специфікації № 1 сторонами погоджено, що строк поставки та монтажу Товару становить 60 календарних днів з моменту здійснення Покупцем попередньої оплати, згідно п. 1 Специфікації.

Пункт 5.14. Договору унормовує, що належне виконання Постачальником Робіт по монтажу Товару оформляється (підтверджується) шляхом підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт.

У пункті 5.3. Договору встановлено, що датою поставки Товару Покупцю вважається дата підписання Сторонами акту прийому-передачі на відповідну партію Товару.

Судом встановлено, що на останній сторінці договору міститься рукописний напис, з якого вбачається, що відповідач 27.11.2021 року отримав 800 000,00 (вісімсот тис.) грн.; 04.12.2021 року отримав 1 200 000,00 (один мільйон двісті тис.) грн.; 08.02.2021 року отримав 100 000,00 (сто тис.) грн. Сам відповідач підтвердив, що цей напис вчинений ним власноруч, натомість заперечував факт отримання коштів. Пояснити з якою метою він здійснив вищевказаний рукописний текст відповідач відмовився.

Суд критично оцінює пояснення відповідача щодо неотримання ним грошових коштів за вказаним договором підряду, оскільки вони є непослідовними та спростовуються дослідженими в справі доказами, а також показами свідка ОСОБА_6 , який посвідчив, що підписання між сторонами договору та передача коштів на виконання умов договору відбувалося у його присутності.

Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_3 , на виконання своїх зобов`язань по Договору постачання здійснив оплату авансових платежів в сумі 2 100 000,00 гри. (два мільйони сто тисяч грн. 00 коп.) шляхом передачі відповідачеві грошових коштів.

З огляду на те, що остання частина авансу була отримана відповідачем 08.02.2022 року, з врахуванням п. 4 Специфікації № 1, останнім днем строку поставки і монтажу товару є 09 квітня 2022 року. Проте, незважаючи на отримання передоплати від Позивача, у вказаний строк Відповідач свої зобов`язання по Договору постачання не виконав. Товар не виготовив, не поставив і не змонтував.

Судом встановлено, що відповідач ФОП ОСОБА_1 виконав лише частину робіт по виготовленню товару із переліку Специфікації № 1, а саме: гастрономія щит по контуру скляної камери - вартістю 15 000,00 грн.; гастрономія Обшива вітрин вартістю 234 000,00 грн.; нонфуд Колони - 12 шт. - вартістю 740 040,00 грн.; тумба складальна 29 шт. - вартістю 87 000,00 грн. Загальна вартість робіт, які виконав відповідач становить 1 076 000,00 грн. Також, в порушення умов п. 5.13, 5.14, 5.15 Договору, відповідач не складав акти приймання-передачі виконаних робіт і не надав їх на затвердження та підписання покупцю.

Із зобов`язань відповідача по договору залишилися невиконаними роботи по виготовленню та монтажу: стелі Гастрономія вартістю 960 000,00 грн.; стелі Нонфуд вартістю 1 265 000,00 грн.

Згідно додаткової угоди від 05.01.2023 року, написаної відповідачем власноруч, останній зобов`язався виконати монтаж стелі «Гастрономія» до 30 січня 2023 року та стелі «Понфуд» до 30 березня 2023 року, згідно договору постачання та монтажу №25112021/Г/П від 25.11.2021 року. (а.с. 17)

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно із ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Аналіз змісту зазначених норм закону свідчить, що істотними умовами договору підряду є погодження сторонами предмету договору (об`єкту, який передається замовнику як результат роботи), строку його дії розмір плати та строки виконання роботи.

За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. (ч. 3 ст. 612 ЦК України)

Відповідно до ч.1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. (ч. 2 ст. 693 ЦК України)

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченої попередньої оплати в розмірі 1024000,00 грн.

Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки, то суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредигора збитків, завданих виконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Відповідно до п. 7.1. та п. 7.2 Договору постачання та монтажу №25112021/Г/П сторони погодили, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених договором. Постачальник за порушення строку поставки та монтажу товару за вимогою покупця зобов`язаний сплатити останньому неустойку у розмірі 1 % від ціни договору за кожний день такого прострочення.

Виходячи зі змісту договору та ст.ст. 546, 548 УК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Як встановлено судом, відповідач порушив зобов`язання, які взяв на себе укладаючи і підписуючи договір постачання та монтажу №2112021/Г/П від 25.11.2021 року, тому до відповідача слід застосувати відповідальність у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17 (провадження № 14-319цс19) зроблено висновок, що «положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, зменшення неустойки (зокрема пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З огляду на викладене, на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2021 року № 902/538/18.

Так, згідно з наданим позивачем розрахунком, сума неустойки складає 10728380,00 грн., а сума сплаченого авансу за непоставлений товар становить 1024000,00 грн.

Оскільки розмір неустойки значно перебільшує розмір сплаченого авансу, то суд приходить до висновку про те, що дана сума не співмірна з основним розміром заборгованості відповідача, стягнення зазначеної суми неустойки призведе до необґрунтованого збагачення однієї із сторін за рахунок іншої, не відповідатиме цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін.

Таким чином, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язання відповідача за договором постачання та монтажу до 1 024 000,00 грн.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача просила стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача, на підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою, надала наступні документи: договір №22/02/23 про надання правничої допомоги від 22.02.2023 року, укладений між адвокатом Атаманчук Оксаною Олександрівною та ОСОБА_3 ; розрахункову квитанцію від 03.03.2023 року на суму 5000 грн.; договір №05/05/23 про надання правової допомоги від 12.05.2023 року, укладений між Адвокатським бюро «Валентини Рашкової» та ОСОБА_3 ; протокол узгодження гонорару до договору №05/05/23 про надання правничої допомоги від 12.05.2023 року; розрахунок витрат на правничу допомогу від 25.08.2023 року;акт прийому-передачі наданих послуг від 25.08.2023 року; квитанції про оплату послуг адвоката.

При винесенні рішення, суд керується практикою Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20000,00 грн. як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

При зверненні до суду з вищевказаними вимогами позивач сплатив судовий збір у розмірі 13420,00 грн., про що свідчить в матеріалах справи квитанція від 03.03.2023 року (а. с. 7).

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено частково, судовий збір слід стягнути в розмірі 2561,88 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 207, 509, 526, 546, 548, 549, 551, 610, 612, 626-629, 843, 846 ЦК України; 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 82, 131, 141, 263, 265, 273, 352-354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів, - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму попередньої оплати в розмірі 1024000,00 грн. (один мільйон двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок) та неустойку в розмірі 1024000,00 грн. (один мільйон двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок), всього 2048000,00 грн. (два мільйони сорок вісім тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2561,88 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., всього 22561,88 грн. (двадцять дві тисячі п`ятсот шістдесят одну гривню вісімдесят вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення виготовлено 06.11.2023 року.

Суддя Б. І. Кошель