печерський районний суд міста києва
04 жовтня 2023 року Печерський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Новака Р.В.,
при секретарі - Бурячок А.І.
відповідач приватний нотаріус КМНО Некрилов Костянтин Юрійович
предмет та підстави позову - визначення додаткового строку для прийняття спадщини
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса КМНО Некрилова Костянтина Юрійовича про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -
До суду звернувся ОСОБА_1 до приватного нотаріуса КМНО Некрилова Костянтина Юрійовича про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову було зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 яка постійно проживала в кв. АДРЕСА_1 , після її смерті відкрилась спадщина. Позивач вказує, що звернувся до Приватного нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріус повідомила про неможливість прийняття від позивача заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що він пропустив строк на прийняття спадщини. Позивач повідомляє, що він пропустив строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що він проживав на великій відстані між місцем постійного проживання як спадкоємець і місцем знаходження спадкового майна, а саме на тимчасово окупованій території АДРЕСА_2 , та не мав можливості приїхати до м. Києва за підстави карантинних обмежень на території України та на тимчасово окупованій території Луганської області та чинення перепонів щодо виїзду позивача окупаційною владою.
Ухвалою суду від 02.12.2021 у справі за вказаним позовом було відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами (загального) позовного провадження.
Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Під час проведення підготовчого судового засідання судом з`ясовано всі питання, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Ухвалою суду від 17.05.2023 у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.
Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявляв.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з цим справа відповідно до ст.ст. 211, 223 ЦПК України розглядається без участі сторін.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача - ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 .
Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 , свідоцтвом про народження батька позивача ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження покійної тітки позивача - ОСОБА_2 . Свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 .
Доказів прийняття спадщини позивачем або іншими особами матеріали справи не містять.
Звертаючись до суду із даним позовом, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказав про те, що він проживав на великій відстані між місцем постійного проживання як спадкоємець і місцем знаходження спадкового майна, а саме на тимчасово окупованій території АДРЕСА_2 , та не мав можливості приїхати до м. Києва за підстави карантинних обмежень на території України та на тимчасово окупованій території Луганської області та чинення перепонів щодо виїзду позивача окупаційною владою.
Позивач зазначив, що звертався з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак нотаріус постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст. 1270 ЦК України).
Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 статті 1272 ЦК України.
Статтями34,66 Закону України «Про нотаріат» визначено, що видача свідоцтв про право на спадщину відноситься до повноважень нотаріусів; у встановлений законом строк для оформлення спадкової маси, до складу якої входить нерухоме майно, спадкоємці зобов`язані звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та з пакетом документів, які підтверджують такі факти: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, надавши свідоцтво про смерть спадкодавця, документи, що підтверджують родинні зв`язки з померлим, та правовстановлюючі документи на спадкове майно, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.
Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 01.01.2004), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК України. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч.2 ст.1270, ст.1276 ЦК України - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, зверненню з позовом до суду має передувати вирішення питання про видачу свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса чи органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій і лише після відмови нотаріуса або органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину, особа може звертатися до суду.
Такі висновки викладені в постанові Верховного суду від 16.01.2019 у справі № 2-390/2006, та в постанові від 20.05.2021 у справі № 339/369/18.
Враховуючи зазначене, право звернення до суду за правилами позовного провадження з метою захисту порушеного права на спадщину настає в спадкоємця тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Проте, в матеріалах позову відсутня письмова обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно, суду не можливо встановити у вчиненні якої саме нотаріальної дії відмовлено позивачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, враховуючи, недоведеність позивачем обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса КМНО Некрилова Костянтина Юрійовича про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4
Суддя Р.В. Новак