ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/1386/23
Номер провадження 22-ц/818/1852/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника позивача адвоката Мордак І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року в складі судді Крівцова Д. А. у справі № 643/1386/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поляк Дмитро Васильович, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поляк Дмитро Васильович, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним.

Позов мотивований тим, що позивач та відповідачка перебували в шлюбі з 24 липня 2013 року, який розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2022 року у справі № 554/7955/22.

10 травня 2017 року сторони уклали шлюбний договір, посвідчений цією ж датою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г. за реєстровим № 1085. Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що майно, нажите подружжям під час шлюбу, яке підлягає державній реєстрації, є особистою власністю кожного з подружжя, на чиє ім`я зареєстровано рухоме або нерухоме майно.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 20 лютого 2018 року, посвідченого цією ж датою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В. за реєстровим № 296, відповідачка (покупець) придбала у ОСОБА_3 (продавця) квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою прощею 36,0 кв.м., загальною площею 68,7 кв.м. Пунктом 4.7. вказаного договору передбачено, що покупець набуває квартиру, яка є предметом цього договору, в особисту приватну власність, згідно пункту 1.2. вказаного вище шлюбного договору.

Позивач вважає, що пункт 1.2. шлюбного договору регулює правовий режим подружжя щодо майна, яке вже було нажите подружжям станом на день укладення шлюбного договору. У зв`язку з тим, що квартира була придбана за спільні кошти, позивач не вважає, що вказаний об`єкт нерухомості є об`єктом особистої приватної власності відповідачки. 3 огляду на те, що нотаріусом не було встановлено належним чином обставини, які б вказували на те, що відповідачка набувала майно за кошти, які належали їй особисто, та у зв`язку із тим, що позивач, як другий з подружжя, згоди на таке придбання майна не надавав, умова договору купівлі-продажу квартири щодо набуття вказаного майна в особисту приватну власність відповідача є незаконною.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати частково недійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , житловою прощею 36,0 кв.м., загальною площею 68,7 кв.м., укладений 20 лютого 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В., зареєстрований в реєстрі за № 296 в частині пункту 4.7, а саме: «Покупець набуває квартиру, яка є предметом цього договору, в особисту приватну власність, згідно п. 1.2. Шлюбного договору, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г. 10 травня 2017 за реєстровим № 1085».

14 березня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Косінська Олена Василівна, подала відзив на позов в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що виходячи з логічного, граматичного та теологічного тлумачення словосполучення «під час шлюбу», останнє охоплює якраз період, коли особи перебували у законному шлюбі з моменту його реєстрації та до моменту його розірвання чи припинення. Крім того, посвідчення Договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Поляк Д.В. без отримання згоди на вчинення спірного правочину від позивача, є законним та відповідає положенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позивач не довів незаконність такого вчинення, яке б спричинило визнання Договору купівлі-продажу недійсним, в тому числі, в частині визнання недійсним положень щодо визнання такої нерухомості приватною власністю одного з подружжя.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, яка мотивована тим, що відповідачка намагається вести в оману суд шляхом акцентування його уваги на словосполученні «під час шлюбу» в контексті спірної умови шлюбного договору, умисно оминаючи те, що зазначене словосполучення вжите в такому значені як «нажите під час шлюбу», отже словосполучення «під час шлюбу» для вірного тлумачення змісту спірної умови договору необхідна тлумачити нерозривно зі словом «нажите» та з урахуванням відсутності такого формулювання як «і те, що буде нами нажите». Крім того, відповідачкою під час укладення договору купівлі-продажу не надано нотаріусу доказів того, що на придбання квартири були витрачені її особисті кошти.

10 квітня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Косінська Олена Василівна, подала заперечення на відповідь на відзив.

Відповідь на відзив мотивована тим, що шлюбний договір який укладено подружжям набирає чинності у день його нотаріального посвідчення. При цьому, саме формулювання «під час шлюбу» вказує на період, коли умови про майно, визначене в пункті 1.2. шлюбного договору, починають дію - в період, коли такі особи перебувають у зареєстрованому шлюбі та до моменту його розірвання.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них. Якщо позивач пред`явив позов лише до однієї сторони договору, а інша сторона договору є третьою особою, то відсутні підстави для задоволення позову внаслідок неналежного складу відповідачів. У зв`язку з тим, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, позов задоволенню не підлягає.

14 серпня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мордак Інна Сергіївна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована доводами які є аналогічними доводам викладеним в позовній заяві. Крім того, зазначив, що предметом спору не виступають спірні права чи обов`язки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , їх права та обв`язки не виникли з однієї підстави. Судове рішення по суті спору, яким би чином він не був вирішений, ніяким чином не зачіпає інтереси та права ОСОБА_3 та не впливають на її статус продавця за цим договором. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, що вочевидь даний спір не зачіпає ніяких прав та законних інтересів ОСОБА_3 . Зазначив, що ОСОБА_3 не має обсягу процесуальних прав, як відповідач, оскільки не перебуваючи у шлюбних відносинах з позивачем не може визнати позов повністю або частково.

30 жовтня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права. Крім того, враховуючи чинність шлюбного договору, та виходячи з правильного тлумачення його норм (зокрема п.1.2.), то майно, яке підлягає державній реєстрації, яке могло набуватись окремо кожним із подружжя в період перебування у шлюбі, є особистою приватною власністю того з подружжя, за ким таке майно було зареєстроване. Посвідчення Договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Поляк Д.В., без отримання згоди на вчинення даного правочину від позивача, є законними та відповідає положенням порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позивач не довів незаконність такого вчинення, яке б спричинило визнання Договору купівлі-продажу недійним, в тому числі, в частині визнання недійним положення щодо визнання такої нерухомості приватною власністю одного з подружжя. За умовами укладеного сторонами шлюбного договору, який не був оскаржений чи визнаний недійсним, право власності на майно не передавалося, а лише визначався правовий режим майна, яке буде набуте сторонами в період дії шлюбного договору. Таким чином, сторонами погоджено непоширення режиму спільного майна подружжя на майно, яке було набуте ними під час шлюбу, а тому позовні вимоги, викладені у позовній заяві є безпідставними та не підлягають задоволенню.

ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду сторони - учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 23 листопада 2023 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 отримано 11 листопада 2023 року (том 1, а.с.212);

ОСОБА_2 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 19 жовтня 2023 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (том 1, а.с.213-214);

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 01 листопада 2023 року (том 1, а.с.218);

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляк Д.В. судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 17 жовтня 2023 року (том 1, а.с.209).

22 листопада 2023 року судом було перевірено інформацію, розміщену на сайті АТ «Укрпошта» в розділі «Відстежити» за трек-номером 225. Як вбачається з інформації, розміщеної на сайті АТ «Укрпошта» в розділі «Відстежити», вказану судову кореспонденцію вручено члену сім`ї. Вищевказану судову кореспонденцію про вручення відповідної судової кореспонденції третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 станом на 23 листопада 2023 не було повернуто до суду.

22 листопада 2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Косінської О.В. про відкладення (перенесення ) розгляду справи через її занятість в іншій справі. Будь яких доказів на підтвердження цього суду надано не було, з огляду на що у задоволенні цього клопотання було відмовлено.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Мордак І. С., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що 24 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 234, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 . Прізвище дружини змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 6).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2022 року у справі № 554/7955/22, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний (а.с.7).

10 травня 2017 року сторони уклали шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г. 10 травня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1085 (а.с. 10).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 20 лютого 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В. 20 лютого 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 296, ОСОБА_2 (покупець) придбав у ОСОБА_3 (продавця) квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою прощею 36,0 кв.м., загальною площею 68,7 кв.м. Пунктом 4.7. договору передбачено, що покупець набуває квартиру, яка є предметом цього договору, в особисту приватну власність, згідно п. 1.2. Шлюбного договору, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г. 10 травня 2017 року за реєстровим № 1085 (а.с. 9).

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18)).

Вирішуючи позовні вимоги про визнання правочину недійсним у загальному розумінні, суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню (сторонами справи мають бути всі сторони правочину), та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав. Разом з тим, якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної власності, суд відповідно до вимог ЦПК України залучає до участі у справі про визнання такого правочину недійсним усіх співвласників. До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 та постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

З огляду на зазначене, якщо під час розгляду позовних вимог про визнання правочину недійним суд встановить, що позов пред`явлено не до всіх учасників цього правочину, тобто встановить неналежний суб`єктний склад учасників справи, суд відмовляє в задоволенні позову із зазначеної підстави або за клопотанням сторони спору здійснює заміну відповідача на належного або залучає співвідповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21)).

Позов, який пред`являється особою, яка не була учасником правочину про визнання правочину недійсним, повинен бути пред`явлений до всіх учасників такого правочину. Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову саме через неналежність відповідача, зокрема через те, що не всі сторони правочину є сторонами справи. Так само суд діє у випадку, якщо предметом правочину є майно, яке належить кільком особам на праві спільної власності, залучаючи відповідно до вимог ЦПК України до участі у справі співвідповідачами (належними відповідачами) усіх співвласників (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21).

У справі, що переглядається, предметом позову є визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , яку позивач вважає об`єктом спільної сумісної власності подружжя, укладений 12 лютого 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_1 пред`явив позов про визнання договору купівлі-продажу часткова недійсним лише до ОСОБА_2 . Позовних вимог до ОСОБА_3 (продавця за оспорюваним договором купівлі-продажу) позивач не пред`явив, клопотань про залучення її співвідповідачем не заявляв.

Отже, співвідповідачем у цій справі, крім ОСОБА_2 , має також бути ОСОБА_3 (продавець за оспорюваним договором купівлі-продажу).

За таких обставин, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина