Провадження № 2/161/3371/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

01.08.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 08.08.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області було зроблено відповідний актовий запис за № 903. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовну заяву підтримали та просили задовольнити.

Відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечував, просив надати термін для примирення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.08.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що складено відповідний актовий запис № 903. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_7 ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.07.2013 року, виданого повторно Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.15).

Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільно господарство, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляв намір зберегти сім`ю.

Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася, а збереження сім`ї є неможливим.

Також суд приймає до уваги той факт, що позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до його збереження є порушенням права позивачки на свободу та особисту недоторканість.

Виходячи з викладеного, давши оцінку обставинам справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати.

Судові витрати по справі позивачка просить залишити за нею, а тому підстав для їх розподілу між сторонами на підставі ст. 141 ЦПК України суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 263 ЦПК України, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між громадянами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 08 серпня 2010 року, актовий запис № 903 розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення у повному обсязі складено 07 листопада 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук