Справа № 711/7163/23
Провадження № 4с/712/57/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Скринник А.В.

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), посилаючись на те, що в провадженні Першого відділу ДВС у місті Черкаси перебуває виконавче провадження № 42306243.

15.08.2023 року він звернувся з заявою про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження».

Оскільки він проходить військову службу за призовом осіб офіцерського складу і приймає участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації виконавче провадження відносно нього повинно бути зупинене.

25 вересня 2023 року він отримав лист про відмову Першого ВДВС у зупиненні виконавчого провадження № 42306243. Військова частина в який він проходить службу знаходиться по за межами м. Черкаси.

Враховуючи, що лист щодо результатів розгляду заяви був отриманий скаржником 25 вересня 2023 тому скарга подана в межах встановленого ст. 449 ЦПК України строку.

Вважає, що відсутність його в місті проведення виконавчих дій унеможливлює проведення таких дій, а тому є всі підстави для зупинення виконавчого провадження.

ОСОБА_1 є інвалідом II групи, а тому звільняється від сплати судового збору. Внаслідок того, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які скаржник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи не подається.

Просить визнати протиправною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у не зупиненні виконавчого провадження № 42306243.

Зобов`язати посадових осіб Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зупинити виконавчі дії по виконавчому провадженню № 42306243.

Адвокат скаржник в судовому засіданні підтримав в повному обсязі скарги та просив суд її задовольнити.

Представник Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути скаргу без їх участі.

Також на адресу суду, надійшло письмове заперечення проти скарги, в якому головний державний виконавець Назаренко В.А. зазначив, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження" відсутні підстави для задоволення скарги, оскільки виконання може бути проведено без участі боржника та забезпечується за рахунок проведення стягнення із заробітної плати боржника у розмірі 20 відсотків від такої заробітної плати. Просить суд відмовити у задоволенні скарги повністю.

Суддя, ознайомившись з заявою скаржника, вивчивши матеріали скарги приходить до наступних висновків.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», ст. 3 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 64082767 про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб боргів.

До складу зведеного виконавчого провадження входить:

ВП № 42306242 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського райсуду м. Черкаси № 2/714/11 від24.02.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» боргу в сумі 955730,76 грн.

ВП № 50122828 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського райсуду м. Черкаси № 2/712/1441/15 від 29.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 424274,19 грн.

ВП № 70194721 з примусового виконання постанови Соснівського ВДВС у міті Черкаси ЦИУЮ (м. Київ) № 63892395 від 14.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 50930 грн.

Судові рішення, відповідно до ст. 124 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено. своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

15.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про зупинення виконавчого провадження № 64082767 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

25.09.2023 року ОСОБА_1 отримав лист про відмову Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у зупиненні виконавчого провадження № 64082767.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачені випадки, коли державним виконавцем зупиняється вчинення виконавчих дій.

Зокрема, за імперативними нормами п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призваний по мобілізації, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 19.06.2023 року.

Однак перебування боржника на військовій службі автоматично не зумовлює зупинення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження».

Норма п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадку проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Отже, обов`язковою умовою для зупинення виконавцем виконавчих дій на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» є саме неможливість проведення виконавчих дій в конкретному виконавчому провадженні згідно з умовами служби боржника.

Судом встановлено, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 64082767 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником у цьому виконавчому провадженні, стягуються грошові кошти на підставі рішення суду (майнова вимога) на користь юридичних осіб .

Враховуючи, що подальше примусове виконання цього рішення не вимагає особистої присутності боржника, у зв`язку з цим відсутня обов`язкова умова для зупинення даного виконавчого провадження, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо неможливості проведення виконавчих дій згідно з умовами служби, тому підстави для зупинення виконавчого провадження відсутні.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

Згідно з п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову.

Системний та логічний аналіз зазначених норм у їх сукупності свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Розглядаючи скаргу на дії державного, приватного виконавця у порядку ст. 447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист або при оскарженні виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 449 - 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів.

Головуючий: В.А. Романенко