Справа № 369/1458/22
Провадження № 2/369/1298/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Цукаревій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з внучкою та її вихованні, визначення способу участі у вихованні внучки та спілкуванні з нею, та про вселення і встановлення заборони чинити перешкоди позивачці у користуванні житлом з наданням комплекту ключів від вхідних дверей квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 24 січня 2015 року її дочка ОСОБА_3 одружилася з громадянином Республіки Камерун ОСОБА_2 , на підтвердження чого позивачкою надано свідоцтво про шлюб від 24 січня 2015 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народилася внучка ОСОБА_4 . 01 жовтня 2018 року в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди загинула її дочка. Після смерті дочки її внучка проживала з батьком ОСОБА_2 у квартирі під номером АДРЕСА_1 . Позивачка зазначає, що ОСОБА_4 є єдиною внучкою, з якою вона перебуває у дуже тісних сімейних та дружніх відносинах. В позивачки з відповідачем були гарні відносини до січня 2021 року, однак після того, як ОСОБА_5 почав зустрічатися з іншою жінкою, він всіляко намагався уникати спілкування з позивачкою та без будь-яких на те об`єктивних причин почав перешкоджати в спілкуванні позивачки та внучки, змінив замки на вхідних дверях квартири та не надає можливості зайти у квартиру, та забороняє користуватися нею. На неодноразові прохання позивачки щодо встановлення графіку та визначення місця спілкування з внучкою відповідач не реагував. Такі дії відповідача змусили позивачку 23 червня 2021 року звернутися до Служби у справах дітей виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області із заявою про надання рішення щодо встановлення порядку участі баби і діда у вихованні малолітньої внучки ОСОБА_4 , яка проживає з відповідачем.

09 липня 2021 року за вих. №173 Служба у справах дітей виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області направила відповідачу запрошення на комісію з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області на 13 липня 2021 року о 16.20 хв. в зв`язку з поданням громадянки ОСОБА_1 заяви щодо встановлення порядку участі бабусі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак відповідач на запрошення комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, натомість за допомогою месенджера «Viber» направив лист, в якому зазначив про те, що він на всі питання надав відповідь комісії 09.07.2021 року в його помешканні та запропонував в разі наявності додаткових запитань звертатися до його адвоката Гелли Сергія. Позивачка зазначає, що додатковим доказом неприязні та створення конфлікту зі сторони відповідача є розгляд відділенням поліції №5 Бучанського районного управління поліції звернень ОСОБА_1 щодо протиправної поведінки відповідача. На вказані звернення позивачки орган досудового розслідування надав лист від 12.07.2021 року та лист від 22.09.2021 року про розгляд звернення, з якого випливає, що відсутні правові підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення відповідача. Крім того в листі від 12.07.2021 року про розгляд звернення позивачки від 25.06.2021 року зазначено: «Під час проведення перевірки у телефонній розмові ОСОБА_6 повідомив, що від надання будь-яких письмових пояснень відмовляється, всі питання щодо участі батьків його покійної дружини у вихованні внучки просить вирішувати з його адвокатом».

Позивачка на підтвердження належних умов проживання надала Акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, який складено працівниками служби у справах дітей Брусилівської селищної ради спільно з відділенням із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Брусилівської селищної ради на виконання вимоги служби у справах дітей Борщагівської сільської ради від 03.08.2021 року №249. В наданому суду акті зазначено, що у будинку, в якому проживає позивачка ( АДРЕСА_2 ), задовільні умови проживання, дитяча кімната облаштована всіма необхідними меблями для сну та відпочинку, наявні іграшки, книги та розвиваючі ігри для дитини, стосунки в родині дружелюбні. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2002 року, позивачці належить житловий будинок АДРЕСА_2 . Також позивачка зазначає про задовільний стан свого здоров`я та надала суду висновок про стан здоров`я від 08.07.2021 року: дерматолога, психіатра, фтизіатра, терапевта, нарколога про те, що вона здорова. Позивачка зазначає, що відповідно до проведеного дослідження позивачки на Антитіла ВІЛ результат негативний. Відповідно до наданої суду характеристики, виданої виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради 30 червня 2021 року, відносно ОСОБА_1 не надходили звернення громадян щодо порушень громадського порядку. З наданої довідки №2344053, виданої Міністерством внутрішніх справ України, вбачається, що станом на 10.07.2021 року ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Також позивачка стверджує, що має достатній рівень доходу.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з внучкою ОСОБА_4 , та встановити такі способи її участі у вихованні внучки ОСОБА_4 та спілкуванні з нею:

щосуботи з 9.00 год. до 18.00 год. за адресою проживання ОСОБА_4 (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька;

першого тижня кожного місяця з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі за адресою проживання ОСОБА_4 (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька, з можливістю відвідувати у вказаний період місце реєстрації проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) без присутності батька;

третього тижня кожного місяця з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі за адресою проживання ОСОБА_4 (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька, з можливістю відвідувати у вказаний період місце реєстрації проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) без присутності батька;

побачення та спілкування з ОСОБА_4 у день її народження (21 лютого кожного року) з 17.00 год. до 20.00 год. за адресою її проживання (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька;

проведення спільного відпочинку ОСОБА_1 з ОСОБА_4 в літній період кожного року: з 15 по 30 червня; з 15 по 30 липня; з 15 по 30 серпня за адресою місця реєстрації проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) без присутності батька, або за попередньою домовленістю з батьком за іншою адресою.

З приводу позовних вимог про вселення у квартиру під номером АДРЕСА_1 та щодо зобов`язання ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні вказаною квартирою, позивачка зазначає, що їй належить частки вказаної квартири, на підтвердження чого надає свідоцтво про право на спадщину від 04 квітня 2019 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манохіною Г.О., видано за законом, витяг №55734299 від 04.04.2019 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Інформаційна довідка №295048895 від 18.01.2022 року «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта». Позивачка зазначає, що відповідач з січня 2021 року чинить перешкоди у користуванні квартирою, відповідач змінив замки дверей у квартирі і не надає можливості зайти у квартиру. Неодноразові спроби позивачки вирішити питання з відповідачем щодо користування квартирою в позасудовому порядку виявилися безрезультатними. Поведінка відповідача фактично позбавили можливості позивачку користуватись своєю часткою квартири. Усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення її у квартиру дасть позивачці можливість спілкуватися з внучкою та приймати участь у її вихованні.

Також позивачкою разом з позовом до суду подано клопотання про виклик та допит свідків (сусідів відповідача) щодо підтвердження або спростування викладених в позові обставин справи.

Ухвалою Києво-Святошиського районного суду Київської області від 27.01.2022 року відкрито провадження у справі.

12.10.2023 року винесено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду.

На адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов висновок виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, в якому зазначено, що 27.01.2023 року працівниками КЗ «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області здійснено виїзд за адресою місця проживання малолітньої дитини: АДРЕСА_4 , та зі слів сусідів було встановлено, що відповідач виїхав до Франції. Також у висновку зазначено, що не доцільно визначати графік побачень, виключно з тих підстав, що станом на 27.01.2023 наявна інформація зі слів сусідів про перебування дитини за межами України.

В судовому засіданні, призначеному на 15.11.2023 року позивачка та її представник адвокат Малеванчук І.В. підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та представник Служби у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачем до суду не було подано відзиву. Відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи від 16.02.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 обізнаний з тим, що на розгляді суду перебуває вказана цивільна справа.

У судовому засіданні 15.11.2023 року свідок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що вони є сусідами відповідача та зазначили, що з початку 2021 року відповідач чинить перешкоди позивачці у спілкуванні з внучкою. Також свідки повідомили, що відповідач чинить перешкоди позивачці у доступі та користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачка в судовому засіданні в якості свідка повідомила суду, що відповідач перешкоджає їй у спілкуванні з внучкою та про те, що відповідач не пускав її у квартиру, якої належить їй, також зазначила що відповідач змінив замки у вхідних дверях квартири.

В судове засідання, призначене на 27.11.2023 року, учасники справи не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили.

Представником позивача, адвокатом Малеванчуком І.В., до суду було подано клопотання про розгляд справи без участі позивачки за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України подальше фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа "Гокканнен проти Фінляндії", ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа "Мамчур проти України" ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа "Крапівін проти Росії", ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст.3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі одного із батьків, баби та діда має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з них, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з бабою та дідом, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_4 . Позивачка, намагається приймати участь в житті та вихованні внучки, однак відповідач чинить позивачці перешкоди у спілкуванні та вихованні ОСОБА_4 .

Оскільки відповідач та позивачка не можуть прийти до взаємної згоди та порядку участі у вихованні внучки та користуванні позивачкою квартирою, то дане питання може бути вирішене в судовому порядку.

У висновку виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області зазначено про недоцільність погоджувати графік побачень, з тих підстав, що як зазначено у висновку станом на 27.01.2023 ОСОБА_4 не перебуває на території України.

В частині 1 ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1,2 статтею 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 2. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Суд дійшов висновку, що правова позиція виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області суперечить нормам чинного законодавства України, а її висновок немає для суду преюдиційного значення. Суд при розгляді справи має встановити наявність або відсутність правових підстав для задоволення або відмову у задоволенні позову. В даній справі серед іншого суд має встановити, чи не суперечить інтересам дитини спілкування з позивачкою, та чи не матиме таке спілкування негативні наслідки для дитини. Матеріали справи свідчать, що стан здоров`я позивачки задовільний, психологічних відхилень у неї немає, до кримінальної відповідальності не притягалася. Більше того умови проживання позивачки задовільні.

Разом з тим, суд зауважує, що позивачка просить суд ухвалити рішення та встановити графік побачень її з внучкою за адресою проживання дитини в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Киїської області, водночас, не зазначає, хто та у який спосіб на її переконання має доставити дитину, яка на час воєнного стану разом з батьком виїхала за межі Україна за цією адресою. Крім того, з доводів позовної заяви не вбачається врахування позивачкою можливості забезпечення безпеки дитини в умовах воєнного стану, запровадженого на території України, особистих інтересів дитини, оскільки для приїзду потребується витрата значної кількості часу, зміна особистих життєвих укладів дитини тощо.

Вирішуючи питання про встановлення графіку побачень для визначення способу участі бабусі у вихованні дітей, суд зобов`язаний першочергово керуватися потребами та інтересами діти, водночас, наведені заявником вимоги можуть суттєво порушити ці критерії.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовушляхом зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні позивача з внучкою ОСОБА_4 , та встановити такі способи її участі у вихованні внучки ОСОБА_4 та спілкуванні з нею:

на період дії в Україні воєнного стану та перебування дитини в цей час за кордоном зобов`язати ОСОБА_2 організовувати спілкування дитини: ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_1 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони щовівторка та щочетверга з 18.00 год., протягом 20 хвилин;

після завершення в Україні воєнного стану:

щосуботи з 9.00 год. до 16.00 год. за адресою проживання ОСОБА_4 (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька за бажанням дитини;

першого тижня кожного місяця з 18.00 год. суботи до 18.00 год. неділі за адресою проживання ОСОБА_4 (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька, з можливістю відвідувати у вказаний період місце реєстрації проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) без присутності батька за бажанням дитини;

третього тижня кожного місяця з 18.00 год. суботи до 18.00 год. неділі за адресою проживання ОСОБА_4 (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька, з можливістю відвідувати у вказаний період місце реєстрації проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) без присутності батька за бажанням дитини;

побачення та спілкування з ОСОБА_4 у день її народження (21 лютого кожного року) з 17.00 год. до 19.00 год. за адресою її проживання (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька;

проведення спільного відпочинку ОСОБА_1 з ОСОБА_4 в літній період кожного року: з 15 по 30 червня за адресою місця реєстрації проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) без присутності батька, або за попередньою домовленістю з батьком за іншою адресою, за бажанням дитини.

Суд вважає, що визначений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей та забезпечить підтримку зв`язків між бабусею та внучкою.

З приводу позовної вимоги про вселення позивачки у квартиру під номером АДРЕСА_1 та щодо зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою під номером АДРЕСА_1 та вимога про надання комплекту ключів від вхідних дверей квартири, суд дійшов до висновку про задаоволення таких вимог з таких підстав: ОСОБА_1 належить (одна четверта) частки у праві спільної часткової власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 (на даний час Бучанського району) Київської області, доказом чого є свідоцтво про право на спадщину видане 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манохіною Г.О., та витяг №55734299 від 04.04.2019 про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Інформаційна довідка №295048895 від 18.01.2022 «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта».

Судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачці у доступі до квартири і користуванні нею.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За приписами статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 355 Цивільного кодексу України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Згідно частини першої статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі N 712/1936/16-ц (провадження N 61-2984св18) зроблено правовий висновок про те, що у разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Дослідивши обставини справи та матеріали судової справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги про вселення в квартиру та дійшов до висновку про задоволення похідної вимоги щодо заборони відповідачу чинити перешкоди позивачці у користуванні квартирою та зобов`язання передати їй ключі від вхідних дверей квартири.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у розмірі 2070 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з внучкою та її вихованні, визначення способу участі у вихованні внучки та спілкуванні з нею, та про вселення і встановлення заборони чинити перешкоди позивачці у користуванні житлом з наданням комплекту ключів від вхідних дверей квартири, задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з внучкою ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та встановити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з внучкою ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ):

на період дії в Україні воєнного стану та перебування дитини в цей час за кордоном зобов`язати ОСОБА_2 організовувати спілкування дитини: ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_1 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони щовівторка та щочетверга з 18.00 год., протягом 20 хвилин;

після завершення в Україні воєнного стану:

щосуботи з 9.00 год. до 16.00 год. за адресою проживання ОСОБА_4 (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька за бажанням дитини;

першого тижня кожного місяця з 18.00 год. суботи до 18.00 год. неділі за адресою проживання ОСОБА_4 (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька, з можливістю відвідувати у вказаний період місце реєстрації проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) без присутності батька за бажанням дитини;

третього тижня кожного місяця з 18.00 год. суботи до 18.00 год. неділі за адресою проживання ОСОБА_4 (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька, з можливістю відвідувати у вказаний період місце реєстрації проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) без присутності батька за бажанням дитини;

побачення та спілкування з ОСОБА_4 у день її народження (21 лютого кожного року) з 17.00 год. до 19.00 год. за адресою її проживання (квартира номер АДРЕСА_1 ) в присутності батька;

проведення спільного відпочинку ОСОБА_1 з ОСОБА_4 в літній період кожного року: з 15 по 30 червня за адресою місця реєстрації проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) без присутності батька, або за попередньою домовленістю з батьком за іншою адресою, за бажанням дитини.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою під номером АДРЕСА_1 та надати комплект ключів від вхідних дверей квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 070 (дві тисячі сімдесят) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ).

Третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (провулок Шкільний, 5, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131).

Суддя: І.О. Фінагеєва