Справа № 641/25/21
Провадження № 2/645/1274/23

Р І Ш Е Н Н Я
20 листопада 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання - Малій О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення заборони розміщення інформації про особисте життя подружжя та їх дитини у вигляді фотографій у соціальних мережах Інтернету та відшкодування моральної шкоди,-
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , у якій просять суд: заборонити ОСОБА_4 поширювати у мережі Інтернету фото та відео матеріали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без отримання дозволу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_4 поширювати у мережі Інтернету фото та відео матеріали стосовно ОСОБА_3 без отримання дозволу від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; зобов`язати ОСОБА_4 видалити зі своїх сторінок у соціальних мережах Інтернету фото матеріали з зображенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язати ОСОБА_4 видалити зі своїх електронних носіїв оригінали фото матеріалів з зображенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; та стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачів, які діють в інтересах ОСОБА_3 моральну шкоди в розмірі 200000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2020 року позивачка ОСОБА_2 через додаток «Instagram» звернулася до відповідачки ОСОБА_4 стосовно запису на сімейну фотосесію. У вказаному додатку сторони шляхом листування визначили місце, дату, час та суму вартості фотосесії, а також інших послуг, що підтверджується скріншотами переписки в зазначеному додатку. 24.11.2020 року позивачка ОСОБА_2 сплатила послуги з оренди фотостудії на ім`я ОСОБА_5 , що підтверджується відповідною квитанцією. 06.12.2020 року о 14.00 год. була проведена фотосесія. 15.12.2020 року відповідачка надіслала інтернет-посилання, за яким позивачі мали змогу завантажити свої фотографії. 16.12.2020 року відповідачка надіслала додатково посилання, за яким позивачі мали можливість завантажити оригінали фотографій. Після надання оригіналів фотографій позивачам, відповідачка на своїй сторінці в додатку «Instagram» опублікувала фотографії сім`ї позивачів та їх малолітньої дитини. 20.12.2020 року позивачі дізналися про опублікування фото їх сім`ї у соціальній мережі без їхньої згоди. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 у додатку «Viber» з вимогою про видалення цих фотографій з додатку «Instagram», оскільки фото були опубліковані без згоди позивачів. Однак відповідачка відмовила. Позивачі вважають такі дії відповідачки прямим порушенням їх прав, оскільки фото були опубліковані без згоди позивачів. Позивачі є законними представниками своєї дочки, яка не має повної цивільної дієздатності, тому відповідач повинна була отримати згоду батьків на опублікування фотографій дитини. Внаслідок чого, факт незаконних публікацій призвів до того, що позивачі зазнали моральних страждань та суттєвих нервових розладів.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.02.2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.04.2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.05.2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09.01.2023 справа прийнята до провадження суддею Октябрського районного суду м.Полтави.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 11.05.2023 справу передано на розгляд Фрунзенському районному суду м.Харкова.
30.06.2023 року справа надійшла у провадження Фрунзенського районного суду м.Харкова.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03.07.2023 справу прийнято до провадження судді Алтухової О.Ю.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від08.11.2023 року постановлено забезпечити участь позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.11.2023 року (постановленою судом протокольно) постановлено забезпечити участь представника відповідачки адвоката Крівуци В.О. в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Позивачка ОСОБА_2 судове засідання не з`явилася. Матеріали справи містять заяву позивачки про розгляд справи за її відсутності (а.с. 120).
Позивач ОСОБА_1 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Додатково зазначив, що моральна шкода, завдана позивачам діями та бездіяльністю відповідачки, які виразилися в розміщенні інформації про особисте життя подружжя та їх дитини у вигляді фотографій у соціальних мережах інтернету та відмові видалити таку інформацію, полягає в тому, що позивачі не можуть ці фото використовувати, факт того, що фотографії дитини подружжя виставлені на огляд великого кола людей викликає у позивачів обурення та розчарування. Окрім того, фото позивачів та їх дитини можуть бути використані іншими особами не на користь позивачам.
Відповідачка у ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомлено.
Представник відповідачки адвокат Крівуца В.О., яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, пояснила, що відповідачка не визнає позовні вимоги, оскільки при усі умови фотозйомки були узгоджені з позивачами заздалегідь і вони знали про те, що фото можуть бути опубліковані в інтернеті. Сума моральної шкоди, яку позивачі просять стягнути з відповідачки є завищеною та не підтверджується жодним доказом. У задоволенні позовних вимог представника відповідачки просила відмовити.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Відповідно до міжнародних нормативно-правових актів, до якої приєдналася Україна та статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії, охороняються як об`єкти авторського права.
Ні у вказаному Законі, ні в міжнародних нормативно-правових актах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, немає визначення терміну «фотографічний твір».
Відповідно до ч. 1, 5 ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.
Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя. Витрати, пов`язані з демонтажем виставки чи запису, відшкодовуються цією фізичною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦК України фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених частиною четвертою статті 303 цього Кодексу.
Розміщення творів у мережі Інтернет у вигляді, доступному для публічного використання, є поданням творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором відповідно до п. 9 ч.3 ст. 15 Закону.
Якщо фізична особа позувала авторові за плату, фотографія, інший художній твір може бути публічно показаний, відтворений або розповсюджений без її згоди (ч. 2 ст. 308 ЦК України).
Проте, положення даної статті не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки моделі - це особи, які зображуються на фото, проте які під час фотозйомки виконували чіткі вказівки фотографа та не зробили свій творчий внесок у створення фото, отримали винагороду за свою працю і тому, в більшості випадків, отримання згоди на відповідне оприлюднення даного твору презюмується. Тобто у даній нормі закону йде мова про осіб, яким платять за їх роботу, у формі позування, а не які оплатили оренду зали та послуги фотографа, як позивачі у справі.
Таким чином, для того, щоб фотограф мав право безперешкодно знімати особу, вона повинна надати згоду.
Законодавство України не встановлює певної конкретної форми для вираження згоди, отже, вона може бути виражена в будь-який спосіб: письмово або усно, а також можлива мовчазна згода.
При цьому така згода повинна бути отримана до моменту початку зйомки: ясно виражена згода згода, надана в письмовому вигляді; усна згода особа в усній формі перед камерою висловлює свою згоду на зйомку та її транслювання в засобах масової інформації; мовчазна згода особа знала й бачила, що її знімають на фото- чи відеокамеру, але не висловила своїх заперечень щодо проведення зйомок.
Фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи. Публікувати матеріали зйомки з фізичною особою можливо за умови, якщо ця особа не забороняла зйомку з її участю, хоча могла це зробити. Згоду особи може бути відкликано (нею або її близькими родичами) з вимогою подальшого відшкодування збитків.
Таким чином, можна дійти висновку, що фотографія це власність фотографа, проте зображена людина, має передавати фотографу свої права на розповсюдження такої фотографії.
Публікація фотографічних зображень у соціальних мережах Інтернету можлива лише за згодою особи, зображення якої публікується. Фотографії малолітніх та неповнолітніх осіб, які мають часткову дієздатність, та в силу віку не можуть належним чином розуміти питання пов`язані із розміщенням своїх зображень у соціальних мережах, можуть публікуватись сторонніми особами лише зі згодою обох батьків, які мають рівні права відносно розвитку та виховання дітей.
Також, суд вважає, що власні (приватні) сторінки у соціальних мережах відносяться до публічних інформаційних джерел, враховуючи необмежений доступ до даних сторінок інших, в тому числі і сторонніх, для власників даної «сторінки» осіб.
Матеріали справи містять докази, що позивачі та відповідачка домовилися про час, місце та вартість послуг фотографа при здійсненні новорічної фотосесії 06.12.2020 року, а також позивачі в повному обсязі оплатили послуги фотографа та вартість студії, в якій проводилася фотозйомка. Дані обставини не оспорюються сторонами.
При цьому, відповідачкою не надано суду доказів того, що позивачі, які також представляють інтереси своєї неповнолітньої дитини, надали згоду ОСОБА_4 на публікацію фотографій їх сім`ї у соціальних мережах. Більше того, позивачі намагалися вирішити в позасудовому порядку питання видалення вказаних фотографій з мережі «Instagram», на що отримали категоричну відмову відповідачки ОСОБА_4 .
З огляду на викладене, суд приходить до висновку що розміщення відповідачкою на власних сторінках інтернет мережі «Instagram» фотозображень позивачів та їх малолітньої дитини без їх згоди є незаконним і така інформація підлягає безумовному вилученню.
Представник відповідачки повідомила в судовому засіданні, що ОСОБА_4 видалила зі своїх сторінок у соціальних мережах фотографії позивачів та їх малолітньої дитини. Проте, доказів на підтвердження даного факту суду не надано.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині заборони ОСОБА_4 поширювати у мережі Інтернету фото матеріали стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_3 , без отримання дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; та зобов`язання ОСОБА_4 видалити зі своїх сторінок у соціальних мережах Інтернету фото матеріали з зображенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 .
Підстав для зобов`язання ОСОБА_4 видалити зі своїх електронних носіїв оригінали фото матеріалів з зображенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд не вбачає, оскільки як суд зазначив вище, фотографія це власність фотографа, проте зображена людина, має передавати фотографу свої права на розповсюдження такої фотографії.
Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині заборони ОСОБА_4 поширювати у мережі Інтернету відео матеріали ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , без отримання дозволу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка володіє відповідними відеоматеріалами та здійснила їх поширення у соціальних мережах.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно із частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Таким чином, суд приходитись до висновку, що відповідачка завдала позивачам моральної шкоди своїми неправомірними діями, які виразилися у публікації фотографій сім`ї ОСОБА_6 без згоди останніх, враховуючи характер фотографій, які відображають особисті моменти життя позивачів. Суд також враховує ті моральні страждання, які були спричинені позивачам публікацією особистих фото, а особливо фото їх малолітньої дитини у всесвітній мережі, розуміння того, що ці фото стали загальнодоступними для невідомої позивачам авдиторії, яка отримала необмежений доступ до фотографій позивачів та їх малолітньої дитини.
Враховуючи вищевикладене, моральну шкоду, завдану з вини відповідача позивачам суд оцінює у 10 000,00 грн., оскільки дана сума відповідає вимогам розумності та справедливості, конкретним обставинам справи, рівню моральних страждань позивачів.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Матеріали справи містять квитанцію про сплату позивачем ОСОБА_1 судового збору в сумі 1816,00 грн (а.с. 93), і ця сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення заборони розміщення інформації про особисте життя подружжя та їх дитини у вигляді фотографій у соціальних мережах Інтернету та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Заборонити ОСОБА_4 поширювати у мережі Інтернету фото матеріали стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , без отримання дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Заборонити ОСОБА_4 поширювати у мережі Інтернету фото матеріали стосовно малолітньої ОСОБА_3 , без отримання дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_4 видалити зі своїх сторінок у соціальних мережах Інтернету фото матеріали з зображенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах малолітньої ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.
Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 грн. 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 23.11.2023 року.

Суддя О.Ю.Алтухова