26.12.2023 Єдиний унікальний номер 205/1152/23
Провадженя№ 2/205/1178/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.12.2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Галушки А.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію № НОМЕР_1 є власником автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 . Позивач зберігав належний йому вищезазначений автомобіль на платній нічній автомобільній стоянці за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 131-А/1. Під час відсутності позивача у м. Дніпрі 31.05.2022 р. його автомобіль знаходився на вказаній автомобільній стоянці. В цей день, в період часу приблизно з 07.20 год. до 08.00 год., відповідач ОСОБА_2 , який є власником автомобіля «Volkswagen Caravelle», д.р.н. НОМЕР_3 , намагався завести цей автомобіль, який також знаходився на цій же автомобільній стоянці під навісом приблизно в 10-15 метрах від належного позивачу автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 . Під час намагання відповідача завести належний йому автомобіль «Volkswagen Caravelle», д.р.н. НОМЕР_3 , виникла пожежа і цей автомобіль загорівся. Проте замість вжиття негайних заходів з гасіння пожежі відповідач з невідомих причин почав викочувати палаючий автомобіль з під навісу і підкотив його майже впритул до належного позивачу автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 . Внаслідок пожежі автомобіль відповідача згорів майже повністю. При цьому належний позивачу автомобіль «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 внаслідок перебування в зоні безпосередньої пожежі також отримав істотні пошкодження внаслідок дії високої температури. За фактом пошкодження належного позивачу автомобіля за заявою позивача слідчим відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Коцюбою Л.М. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України та ч. 1 статті 270 КК України. В межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000979 від 26.09.2022 р. постановою слідчого від 09.12.2022 р. було призначено судову транспортно- товарознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені питання про визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок пожежі, яка сталась 31.06.2022 р. Відповідно до Висновку експертного дослідження № 3499 від 22.12.2022 р., складеного судовим експертом-автотоварознавцем Чернецьким М.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок пожежі, яка сталась 31.06.2022 р., складає 127 006,03 грн. 24.01.2023 р. слідчим відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Коцюбою Л.М. було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000979 від 26.09.2022 р., у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, адже шкода, заподіяна потерпілому, не є достатньою для кваліфікації вчиненого діяння. Отже, зазначеною постановою підтверджується факт спричинення пошкодження належного позивачу автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 , саме внаслідок пожежі належного відповідачу автомобіля «Volkswagen Caravelle», д.р.н. НОМЕР_3 , цей автомобіль загорівся. Також зазначені обставини підтверджуються актом про пожежу від 31.05.2022 р., складеним працівниками державної служби України з надзвичайних ситуацій за участі відповідача. Копія вказаного Акту знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000979 від 26.09.2022 р. Таким чином, компетентними органами в межах їх повноважень було встановлено, що пошкодження належного позивачу автомобіля марки належного позивачу автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 , було спричинене внаслідок пожежі належного відповідачу автомобіля «Volkswagen Caravelle», д.р.н. НОМЕР_3 . Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 127 006,03 грн., моральну шкоду у розмірі 40 000,00 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн., судовий збір в розмірі 2343,66 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2023 року прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача Міняйленка Є.О., Хандога В.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, надав суду заяву, якою просив позовні вимоги задовольнити, розглянути дану справу без участі позивача та його представника, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 1241, власником автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

З наданого витягу з кримінального провадження № 0000979 від 26.09.2022 р., вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.194 КК України, на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.09.2022 р., про зобов`язання внести до ЄРДР заяви ОСОБА_1 , про те, що невстановлена особа намагалась пошкодити його автомобіль «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 ).

Згідно акту про пожежу від 31.05.2022 р., складеного комісією у складі провідного фахівця відділу забезпечення заходів з попередження надзвичайних ситуацій Дніпровського районного центру забезпечення діяльності Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, 31.05.2022 р. приблизно о 07-22 год. в моторному відсіку за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська, б.40Д, пожежею знищено автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter», д.р.н. НОМЕР_3 , власника ОСОБА_2 . Пожежею пошкоджено легковий автомобіль «Volkswagen Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 .

Згідно висновку судового експерта №3499 Чернецького М.В. від 22.12.2022 р., вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу марки «Volkswagen» марки «Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 , колір сірий, рік випуску 2012, номер (vin, кузов) НОМЕР_6 , об`єм двигуна 1984, пошкодженого в наслідок пожежі 31.05.2022 р. на момент дослідження складає: 127006,03 грн. Величина втрати товарної вартості транспортного засобу марки «Volkswagen» марки «Tiguan», д.р.н. НОМЕР_2 , колір сірий, рік випуску 2012, номер (vin, кузов) НОМЕР_6 , об`єм двигуна 1984, пошкодженого в наслідок пожежі 31.05.2022 р. на момент дослідження не нараховується.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 24.01.2023 р. слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження, внесене 26.09.2022 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000979, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, закрито, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, тому що шкода заподіяна потерпілому, не є достатньою для кваліфікації вчиненого діяння.

Згідно листа від 09.08.2023 р. №31/4-3067 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, станом на 31.05.2022 р. за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано транспортний засіб марки «Volkswagen Caravelle», д.р.н. НОМЕР_3 , 1991 року випуску, номер двигуна НОМЕР_7 , VIN-код НОМЕР_8 , дата реєстрації 17.11.1999 р.

Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, що: перелік видів діяльності, що створює підвищену небезпеку, який наведений у частині першій статті 1187 ЦК України не вичерпний.

Окремі предмети матеріального світу мають одночасно декілька потенційно шкідливих властивостей, через що поводження з такими предметами слід кваліфікувати як змішані джерела підвищеної небезпеки. Змішані джерела підвищеної небезпеки можуть існувати в межах одного об`єкта матеріального світу. Автомобіль є складною технічною системою, під час експлуатації якої використовується механічна, хімічна, електрична енергія, вогненебезпечні, отруйні речовини тощо.

Транспортний засіб, який не рухався (зберігався на автостоянці), але спричинив завдання шкоди внаслідок його загоряння через технічну несправність електричної чи паливної системи, слід кваліфікувати як джерело підвищеної небезпеки у розумінні частини першої статті 1187 ЦК України.

Транспортний засіб кваліфікується як джерело підвищеної небезпеки не через його можливість рухатись, а через його конструктивні особливості, що зумовлює наявність у власника або особи, яка володіє відповідним транспортним засобом на іншому правовому титулі, обов`язків, що опосередковують необхідність недопущення завдання шкоди іншим особам, (зокрема, необхідність дотримання низки технічних вимог, порушення яких може мати наслідком ймовірне неконтрольоване завдання шкоди); транспортний засіб, який не використовується (зберігається), створює ймовірне підвищене заподіяння шкоди через неможливість повного контролю з боку особи у процесі його використання за умови наявності у відповідного транспортного засобу небезпечних конструктивних елементів (зокрема, паливна та електрична системи автомобіля); для відшкодування шкоди володільцем джерела підвищеної небезпеки за правилами статті 1187 ЦК України не має значення, чи використовує він таке джерело за призначенням. Визначальним є те, що відповідні потенційні шкідливі властивості такого джерела проявились і призвели до завдання шкоди іншим особам.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 05.12.2022, справа №214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21), постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 308/3620/15-ц (провадження № 61-17064св18).

Як роз`яснив судам Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, з урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення збитків завданих йому у результаті пошкодження автомобіля у сумі 127006,03 грн. підлягають задоволенню.

За ч.1 ст.15 та п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.3 Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Не піддається сумніву те, що винними діями відповідача позивач зазнав моральних переживань, належний позивачу автомобіль було пошкоджено, він повинен був звертатись до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення відповідачем, брати участь у слідчих діях, надавати автомобіль для огляду експерту, проводити ремонт автомобіля. Це призвело до витрат позивачем особистого часу. Нас час ремонту автомобіля позивач був змушений тривалий час користуватися громадським транспортом, що створювало йому та його сім`ї додаткові незручності. Вказані обставини призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача. Через це позивач постійно хвилюється та перебуває у пригніченому настрої. Ситуація, що склалась, також призвела до ускладнень у сім`ї позивача.

Однозначно вказане призвело до спричинення позивачу моральної шкоди.

Разом із тим, виходячи із характеру пошкодження транспортного засобу, наданих суду доказів, моральну шкоду, заподіяну позивачу, суд оцінює її в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Вказану суму суд вважає достатньою для належної сатисфакції понесених позивачем моральних страждань.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1 статті 133 ЦПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу було надано копії договору №13/ф/22 про надання правової допомоги від 15.08.2022 року, додаткової угоди № 1 до договору №13/ф/22 про надання правової допомоги від 15.08.2023 року, попереднього розрахунку суми винагороди (гонорару) адвоката за надану правову допомогу на суму 25000,00 грн.; рахунок №3 від 15.08.2022 р. на суму 25000,00 грн. (гонорар за надану правову допомогу); платіжні інструкції № 414145580 від 11.02.2023 року на суму 5000,00 грн., № 435447458 від 14.04.2023 року на суму 10000,00 грн. та №454725103 від 09.06.2023 р. на суму 10000,00 грн. оплата гонорару за надану правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги №13/ф/22 від 15.08.2022 р. у загальному розмірі 25000,00 грн.

Враховуючи викладене, доведеність та обґрунтованість представником позивача витрат на правову допомогу, їх співмірність, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги при розгляді справи в суді, у розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2343,66 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 127006 (сто двадцять сім тисяч шість) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2343 (дві тисячі триста сорок три) грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 04.01.2024 р.

Суддя Курбанова Н.М.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП, НОМЕР_9 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, адреса: АДРЕСА_2