справа № 462/8978/23
УХВАЛА

21 листопада 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності -

встановила:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь дійсну, ринкову вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , яка становить відповідно 418 510 гривень, оскільки вказана квартира є однокімнатною, неподільною і виділити в натурі 1/3 частку неможливо та припинити право спільної часткової власності на квартиру, а також стягнути судові витрати.

Розглянувши позовну заяву та додані матеріали, суд дійшов висновку про необхідність залишення такої без руху.

У відповідності до п. п. 3, 6, 7, 9 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно із ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (не менше 1073,60 грн та не більше 13 420,00 грн).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». В якості доказу вартості майна суду можуть бути поданий звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

За порядком проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженому постановою КМУ від 4 березня 2013 року № 231 зазначено, що термін дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більш як шість місяців з моменту оцінки, адже ціна позову має бути визначена у наведені строки.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості (абз. 4 п. 6 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»).

Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову. Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення розміру судового збору, який повинен сплатити позивач при зверненні до суду.

З позовної заяви та додатків до неї не вбачається даних щодо проведення оцінки майна. На підтвердження ринкової вартості майна та визначення ціни позову позивачем до матеріалів справи долучено висновок про вартість майна від 21 грудня 2021 року. Вказаний висновок не може слугувати документом, що має доказове значення щодо дійсної вартості майна на час розгляду справи, оскільки термін дії такого висновку перевищує шість місяців з моменту видачі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовна заява не містить ціни позову, а також відсутні належні докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна та відповідно дійсної ціни позову, що позбавляє суд можливості перевірити правильність сплати позивачем судового збору за заявлену вимогу.

Крім того, позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просить суд звільнити від сплати судового збору або зменшити розмір судового збору за подання вказаної позовної заяви із врахуванням його майнового стану та відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Перевіривши доводи клопотання, таке задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3, ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із ст.ст. 10, 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Тобто, єдиною підставою для звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом її майнового стану.

Звільнення від сплати судового збору здійснюється на розсуд суду та не є його обов`язком.

Наведене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2021 року по справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Водночас, позивачем не надано до суду належних та вичерпних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, а лише формальне зазначення без жодної конкретизації та обґрунтування факту перебування позивача на пенсії та низького розміру пенсії, а також відсутності іншого доходу не може слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, позивачу визначити ціну позову станом на дату подання позовної заяви, яка повинна відповідати дійсній /ринковій/ вартості майна, надати підтверджуючі цьому документи, а також сплатити судовий збір у розмірі, визначеному у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», про що надати суду підтверджуючий документ, а також надати суду відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися і зазначити інформацію про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Суд звертає увагу позивача, при усуненні недоліків поданої позовної заяви слід дотримуватися вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а саме позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали, для усунення вказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст.175,176, 185, 259-261 ЦПК України, суддя-

постановила:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків строк протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу, для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д. Іванюк