Ухвала

01 березня 2023 року

м. Київ

справа № 203/121/20

провадження № 61-2373ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Головного управління Національної поліції

в Дніпропетровській області на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ), Дніпропетровської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУНП в Дніпропетровській області), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила відшкодувати моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями та діями органу досудового розслідування та прокуратури, у розмірі 7 020 000 грн.

Кіровський районний суд міста Дніпропетровська своїм рішенням

від 16 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Стягнув з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Кіровський районний суд міста Дніпропетровська додатковим рішенням від 26 жовтня 2022 року стягнув з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 42 500 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ДКСУ, ГУНП в Дніпропетровській області, Офіс Генерального прокурора, Дніпропетровська обласна прокуратура оскаржили їх в апеляційному порядку.

Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 08 лютого 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ДКСУ, ГУНП в Дніпропетровській області, Офісу Генерального прокурора, Дніпропетровської обласної прокуратури залишив без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська

від 08 вересня 2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 жовтня 2022 року залишив без змін.

У лютому 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ГУНП в Дніпропетровській області на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, в якій просить скасувати судові рішення в частині задоволених позовних вимог.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Щодо підстав касаційного оскарження судових рішень

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що

у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах

2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі ГУНП в Дніпропетровській області узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених

у пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Крім посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1 - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин;

пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення;

пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи;

пункт 4 - посилання на підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Оскільки посилань на вказані випадки касаційна скарга не містить,

ГУНП в Дніпропетровській області необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження судових рішень, визначені пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, та додати копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

Разом з тим, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на касаційну скаргу та судові рішення, у справі № 203/121/20 спір виник з приводу відшкодування моральної шкоди у розмірі 7 020 000 грн.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні пред`явленого позову.

Отже, позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивачка її визначила у грошовому вимірі,

що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом

у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).

Відповідно до змісту судових рішень, ОСОБА_1 звернулася до суду

у січні 2020 року.

Кіровський районний суд міста Дніпропетровська своїм рішенням

від 16 вересня 2022 року, позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Кіровський районний суд міста Дніпропетровська додатковим рішенням від 26 жовтня 2022 року стягнув з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 42 500 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ДКСУ, ГУНП в Дніпропетровській області, Офіс Генерального прокурора, Дніпропетровська обласна прокуратура оскаржили їх в апеляційному порядку.

Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 08 лютого 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ДКСУ, ГУНП в Дніпропетровській області, Офісу Генерального прокурора, Дніпропетровської обласної прокуратури залишив без задоволення. Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 жовтня 2022 року залишив без змін.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено на 2020 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року - 2 102 грн.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем до суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову (250 000 грн х 1 % =

2 500 грн), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн) і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10 510 грн).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Отже, ГУНП в Дніпропетровській області слід сплатити суму судового збору

у розмірі 5 000 (2 500 грн х 200 %) грн за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху

з наданням заявникові строку для усунення недоліків, а саме: 1) надати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень, визначених пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, та додати копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи; 2) документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі,

якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції

в Дніпропетровській області на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська