Справа № 158/1733/23
Провадження № 2/0158/396/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що з початку квітня 2022 року ОСОБА_2 залишила дитину на його батьків та пішла з дому у невідомому напрямку.

Посилаючись на те, що мати дитини ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, понад рік не цікавиться долею новонародженого сина, просить стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче провадження.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.06.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник -адвокат Мисковець І.А. в судове засідання не з`явились. До суду подали заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. До суду подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності.

Представник третьої особи - Тетюрко І.М. в судове засідання не з`явилась. До суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що стверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.03.2022 року (а.с.10).

Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї.

Крім того в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Як вбачається з акту від 07.04.2023 року, ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . місце реєстрації останньої: АДРЕСА_2 . (а.с.11).

В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до заяви, посвідченої 25.09.2023 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Кузьміч Н.В. за реєстровим № 1294, ОСОБА_2 письмово підтвердила факти викладені в позовній заяві, не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки у зв`язку з життєвими обставинами утримувати та виховувати дитину вона не має можливості (а.с. 53).

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 163 від 12.10.2023 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є доцільним. У вказаному вище висновку констатовано факти свідомого ухилення матері від виховання сина, байдужості стосовно його подальшого життя та розвитку, здоров`я (а.с.49-52).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його фізичним і духовним розвитком, інтересами до внутрішнього світу, не забезпечує належного харчування, медичного огляду і лікування; не спілкується з дитиною.

В силу ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача - ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає до задоволення.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позивних вимог в частині позбавлення батьківських, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини», керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - 29.05.2023 року і до досягнення ним повноліття.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Представник позивача - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області, адреса: вул. Шевченка, 14, м. Ківерці Волинської області, код ЄДРПОУ - 26516861.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч