Справа № 367/3589/23
Провадження №2/367/4139/2023
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2023 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: судді Одарюка М.П.,

за участі секретаря судового засідання Довгополої І.В.,

розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 367/3589/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю « Експресс Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 жовтня 2023 року провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експресс Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - закрито, в зв`язку з відсутністю предмета спору.

30 жовтня 2023 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява представника відповідача, адвоката Татаржинського М.В. про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить вирішити питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 25242,75 грн.

08 листопада 2023 року представник позивача надав заперечення, щодо клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, в якому вказує, що витрати відповідача на правничу допомогу є надмірними, непропорційними по відношенню до предмета спору, включають в себе витрати адвоката по іншому судовому процесу, багато окремих процесуальних дій адвоката відповідача не можна вважати неминучими та необхідними в даному судовому процесі, враховуючи поведінку відповідача до виникнення судового провадження, враховуючи той факт що у позивача на дату подання позову були законні підстави для звернення до суду з позовом, враховуючи не заявлення відповідачем у відзиві попереднього розрахунку судових витрат, вважає необґрунтованим клопотання представника відповідача про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

У відповіді на заперечення позивача, наданої представником відповідача на адресу суду 14 листопада 2023 року, останній вказує, що оскільки ТДВ «Експрес страхування» завчасно не виплатили страховий випадок ОСОБА_1 спір по справі № 367/3589/23 не виник. Твердження представника позивача про те, що даний спір виник у зв`язку з бездіяльністю відповідача свідчить про бажання представника позивача перекласти відповідальність за ініціювання позову по справі № 367/3589/23 на відповідача, що є безпідставним та абсолютно необґрунтованим. Справа № 367/3589/23 не є малозначною, а витрати відповідача на послуги адвоката були спів мірними зі складністю даного спору. До того ж відповідачем у відзиві на позовну заяву було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову (правничу допомогу).

Представник відповідач надав суду клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача та відповідача, клопотання про прийняття додаткового рішення, щодо стягнення витрат на правову (правничу) допомогу підтримує у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, заперечує у повному обсязі проти ухвалення додаткового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах розгляду питання про судові витрати, приходить до наступного висновку.

Згідно приписів статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення є невідємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Положеннями статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При цьому, чинним законодавством визначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню в судовому порядку.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц.

Крім того, у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги № 28/06-1 від28 червня 2023 року, ОСОБА_1 укладено договір з адвокатом Татаржинським М.В., згідно з яким, в порядку та на умовах, визначених цим договором, адвокат Татаржинський М.В. приймає доручення на представництво клієнта у будь-яких спорах із третіми особами.

Суду надано також детальний опис робіт від 27.10.2023 року та акт виконаних робіт від 27.10.2023 року.

Долученим до клопотання про розподіл судових витрат платіжною інструкцією 0.0..1 від 27.10.2023 року, підтверджено оплату послуг згідно рахунку № 1 від 24.10.2023 року до Договору про правову допомогу № 28/096-1 від 28.06.2023 року на суму 25242,75 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат, які мають бути сплачені позивачами за надання правничої допомоги під час розгляду справи, суд керується принципами розумності, добросовісності та виваженості, а також диспозитивності цивільного процесу.

Суд приймає до уваги заперечення представника позивачів щодо завищеного розміру заявлених до стягнення витрат, а також зважає на зміст, якість та аналіз судової практики та чинного законодавства, що наведені у поданому відзиві на позов, заяві про закриття провадження у справі.

З огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ та Верховного Суду, суд зауважує, що у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат для нього не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, як щодо гонорару, так і «гонорару успіху», оскільки насамперед суд повинен оцінити витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

З огляду на викладене, оцінивши подані представником відповідача докази на підтвердження витрат на правову допомогу, з позивачів на користь відповідача пропорційно підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часу витраченого ним в судових засіданнях, суд визначає в сумі 7767,00 грн.

Таким чином, клопотання представника відповідача про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись положеннями статей 133, 137, 141, 258-261, 270ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача, адвоката Татаржинського М.В. про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», (адреса: 01024 м. Київ, вул. Велика Васильківська,15/2), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 7767,00 грн. (сім тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 00 коп.

В іншій частині вимог клопотання представника відповідача, адвоката Татаржинського М.В. про розподіл судових витрат - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя М.П. Одарюк