Справа № 212/7943/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2023 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого судді - Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, -
В жовтні 2023 року представник позивача Дніпропетровського обласного центру зайнятості директор Криворізької філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.
В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до Криворізького міськрайонного центру зайнятості (далі Центр), як шукаючий роботу. Наказом Центру № НТ2002004 від 04.02.2020 року йому був наданий статус безробітного з 04.02.2020 року. Наказом № НТ200205 від 05.02.2020 року відповідачу призначено допомогу по безробіттю. За результатами проведеної перевірки було встановлено, що відповідач в період перебування на обліку в Центрі не надав інформацію щодо укладення договору цивільно-правового характеру з ФОП ОСОБА_2 . Уклавши вказаний договір відповідач порушив умови перебування на обліку та норми законодавства про зайнятість населення та страхування на випадок безробіття. Отже, матеріальне забезпечення на випадок безробіття у сумі 1677,42 грн. за період з 01.07.2020 року по 21.08.2020 року відповідач отримав незаконно.
Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказані кошти у сумі 1677,42 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення копії ухвали.
Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 29.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до Криворізького міськрайонного центру зайнятості про надання статусу безробітного, в якій просив вирішити питання надання йому статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та проінформував, що через відсутність роботи немає заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.
ОСОБА_1 був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується підписом заявника. (а.с. 3)
Також, ОСОБА_1 підписав персональну картку № НОМЕР_1 , в якій вказав свої анкетні дані. Останньому було надано статус безробітного. (а.с. 4)
Згідно копії Акту № 755 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 09.12.2020 року, позивачем було проведено звірку даних, які є підставою для надання ОСОБА_1 статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, за результатами якої встановлено, що на підставі відомостей ПФУ ОСОБА_1 працевлаштований до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . Так, ОСОБА_1 уклав з останньою договір цивільно-правового характеру (підряду) № ЦІ-9 від 01.07.2020 року.
Вказане також підтверджується доданими до Акту № 755 копією листа ФОП ОСОБА_2 за вих. № 24112020/5 від 24.11.2020 року та копією Договору цивільно-правового характеру (підряду) № ЦІ-9 від 01.07.2020 року (далі - Договір), укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Так, пунктом 2.1 зазначеного Договору передбачено, що підрядник зобов`язується на свій ризик виконати погоджену сторонами роботу за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір укладено строком на один календарний рік (п. 5.1).
Згідно з копією Додаткової угоди № 1 до Договору підряду № ЦІ-9 від 01.07.2020 року, Договір між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 03.08.2020 року. (а.с. 5-8)
У відповідності до наданих позивачем розрахунків за період з 01.07.2020 року по 21.08.2020 року ОСОБА_1 було незаконно отримано допомогу по безробіттю в розмірі 1677,42 грн. (а.с. 9)
Позивачем було прийнято рішення про повернення коштів, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю в сумі 1677,42 грн., що підтверджується копією Витягу з Наказу № 113 від 09.12.2020 року. (а.с. 10)
З метою досудового врегулювання спору 11.12.2020 року за вих. № 01-10/8352 на поштову адресу відповідача було направлено лист щодо добровільного відшкодування незаконно отриманої допомоги по безробіттю, але відповідачем зазначена вимога було проігнорована, кошти не повернуті. (а.с. 11)
Відповідно до копії Наказу Міністерства економіки України № 3910 від 18.10.2022 року, Криворізький міськрайонний центр зайнятості було реорганізовано шляхом його приєднання до Дніпропетровського обласного центру зайнятості. (а.с. 12-13) На підставі Наказу № 319 від 23.12.2022 року було утворено відокремлені підрозділи - філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, зокрема, Криворізьку філію Дніпропетровського обласного центру зайнятості. (а.с. 14)
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон), безробіття це соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.
Частиною 3 ст. 3 Закону визначено, що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.
Згідно зі ст. 4 вказаного Закону, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
Частиною 1 ст. 43 Закону передбачено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.
Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 43 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону, відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон), застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 2 ст. 36 Закону).
Призначення та виплата допомоги по безробіттю на час подачі відповідачем заяви про надання статусу безробітного здійснювалася Центром зайнятості після звернення до Центру особи, яка має право на таку допомогу, надання інформації (документів), які підтверджують право на отримання таких виплат, реєстрації безробітного та призначення виплат в порядку, передбаченому «Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792 (далі Порядок).
Відповідно до абз. 4 п.п. 1 п. 30 Порядку, Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).
Також, відповідно до п. 4 «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, у разі встановлення Центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань перед позивачем щодо своєчасного надання відомостей про доходи, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, а саме про працевлаштування у ФОП ОСОБА_2 , у зв`язку з чим за період з 01.07.2020 року по 21.08.2020 року безпідставно отримував допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Крім того, пунктами 7, 8 вищевказаного Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. У разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1155 (1155-2002-п), відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.
Відповідно до розрахунку допомоги по безробіттю, ОСОБА_1 за період з 01.07.2020 року по 21.08.2020 року було виплачено 1677,42 грн. (а.с. 9)
Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справи за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не повідомивши позивача про своє працевлаштування у ФОП ОСОБА_2 , безпідставно отримав від позивача грошову допомогу у розмірі 1677,42 грн., а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., що у зв`язку із задоволенням позовної заяви, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 272, 274, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 1677,42 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят сім гривень 42 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складений та підписаний 27 листопада 2023 року.
Суддя: О. Н. Борис