КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 року

справа № 753/321/22

провадження № 22-ц/824/7376/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Коренюк А.М., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»), що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води

В С Т А Н О В И В :

В січні 2022 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позов мотивований тим, що відповідач є власником/мешканццем квартири АДРЕСА_1 , отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарчої води, оскільки квартира № 297 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, при цьому не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є організацією, що забезпечує даний будинок в частині надання вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати станом на 01.09.2021 року, яка складає 23 202 грн 94 коп., та складається із таких складових: 00 грн. 00 коп. - заборгованість за послуги централізованого опалення, 23 202 грн 94 коп. - заборгованість за постачання гарячої води.

Окрім того позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (Договір цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київтеплоенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 10 219 грн 39 коп.

Відтак вважає, що всього підлягає стягненню: сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води -23 202 грн 94 коп. та сума заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води - 10 219 грн 39 коп., що складає загальну суму 33 422 грн 33 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 33 422 грн 33 коп. - заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, 2 270 грн 00 коп. - судового збору, 33 грн 00 коп. - витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, а всього - 35 725 грн 33 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким зобов`язати Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» провести розрахунок спожитих послуг з врахуванням наявності квартирних приладів обліку води у ОСОБА_1 після 01.05.2018 року станом на 01.09.2021 року. В іншій частині позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивач, звернувшись із вимогами щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання пропустив трьохрічний строк позовної давності.

Вказує, що позивачем не надано розрахунку заборгованості по щомісячним платежам до 01.05.2018 року та в позовній заяві не вказано період за який позивач просить стягнути таку заборгованість.

Крім того, апелянт зазначає, що в матеріалах справи наявні копія акту прийняття на комерційний облік лічильника гарячого водопостачання, дата повірки якого від 19.07.2017 року. Вказує, що із наданого розрахунку заборгованості за період з 01.05.2018 року по 31.08.2021 року нарахування спожитої гарячої води нараховано за середніми показниками, а не у відповідності до показника лічильника.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Посилається на те, що позивачем не пропущено строк позовної давності оскільки наявні оплати послуг споживачем після отримання права вимоги «Київтеплоенерго». Відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому законом порядку не відмовлялась. Відповідачем не надано доказів того, що квартирі відсутнє надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому остання зобов`язана оплатити спожиті послуги.

Зазначає, що нарахування заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 , здійснювався за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА, інформація по які є загальнодоступною. Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості детально відображає нарахування, оплату споживача, спожиті Гкал та діючий тариф. Факт підключення будинку до централізованого опалення та постачання гарячої води в спірний період підтверджується нарядами, які наявні в матеріалах справи. Також зазначає, що відповідач щомісячно отримував платіжні документи, в яких зазначалось: кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із обов`язку споживача сплачувати спожиті комунальні послуги.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.

Судом встановлено, що відповідач є власником/мешканцем квартири АДРЕСА_1 , отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки квартира № 297 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, при цьому не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є організацією, що забезпечує даний будинок в частині надання вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати станом на 01.09.2021 року, яка складає 23 202 грн 94 коп., та складається із таких складових: 00 грн 00 коп. - заборгованість за послуги централізованого опалення, 23 202 грн 94 коп. - заборгованість за постачання гарячої води.

Позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (Договір цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київтеплоенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 10 219 грн. 39 коп.

Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду із позовом позивач вказував, що у відповідача наявна заборгованість за централізоване постачання гарячої води за період до 01.05.2018 року у розмірі 10 219,39 грн та за період з 01.05.2018 року у розмірі 23202,94 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на пропуск позивачем строку давності щодо вимог про стягнення заборгованості за період до 01.05.2018 року.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS - CоV - 2» на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020, дія якого постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641 (з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956), від 09.12.2020 № 1236 продовжена до 30.06.2021.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМ України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настав за розрахунковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відтак відповідач зобов`язана була вносити плату за користування послугами з тепло та водо - постачання щомісячно, а тому перебіг позовної давності починається з наступного дня після закінчення строку внесення щомісячного платежу.

З урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається часткове здійснення оплат відповідачем за спожиті послуги, зокрема в листопаді 2018 року у сумі 474,43 грн, що свідчить про переривання перебігу строку позовної давності.

Розмір заборгованості відповідачем не спростовано, як і не спростовано надання послуг за період до 01.05.2018.

Посилання апелянта на те, що нарахування спожитої гарячої води за період з 01.05.2018 року по 31.08.2021 року здійснювалось за середніми показниками, а не у відповідності до показника лічильника прийняти до уваги бути не може. В розрахунку заборгованості відображено спожиті Гкал, опалювальну площу, діючий тариф та розрахунок вартості 1 кв. м опалювальної площі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростовано, та інших показників споживання гарячої води не надано.

Будь-яких звернень ОСОБА_1 до позивача щодо неправильного нарахування послуг матеріали справи не містять.

Відтак апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді