Справа № 212/6818/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Криворізької міської ради, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що вона за рішення суду була опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після її смерті відкрилася спадщина у виді зазначеної квартири. Рішенням суду був встановлений факт постійного проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_2 у період з жовтня 2015 року по день смерті останньої. Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у чому їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на підтвердження права власності на спадкове майно та рекомендовано вирішення питання спадкування у судовому порядку. Позивач зазначає, що відповідно до відомостей БТІ власником спірної квартири була померла ОСОБА_2 , яка за життя не встигла розпорядитися нею і відновити правовстановлюючі документи на квартиру через прогресуючу хворобу, тому на теперішній час позивач вимушена звернутися з цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 08 вересня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

02 жовтня 2023 року від представника відповідача Криворізької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за участю представника виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, який представляє інтереси Криворізької міської ради.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року за клопотанням позивача витребувані письмові докази з Криворізького БТІ та Другої криворізької державної нотаріальної контори.

08 листопада 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 23 листопада 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шелест Л.І. до суду не з`явилися, у наданій представником позивача заяві, остання просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, який представляє інтереси Криворізької міської ради, ОСОБА_3 до суду не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просить прийняти рішення згідно з чинним законодавством та з урахуванням зібраних доказів по справі.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

З досліджених судом письмових доказів встановлено наступне.

01 вересня 2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатною на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, призначено їй опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10-12).

Відповідно до довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР від 13.10.2023 № 205690, станом на 31.12.2012 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване на праві приватної власності на ім`я ОСОБА_4 (російською мовою) на підставі договору міни, посвідченого 12.01.1994 Четвертою луганською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-223 (а.с. 80).

Як вбачається з копії договору міни, укладеного 12.01.1994 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , та посвідченого старшим державним нотаріусом Четвертої луганської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 обміняла свою квартиру у м. Луганську на квартиру, належну ОСОБА_5 квартиру в АДРЕСА_2 (а.с. 81).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02.05.2022 Покровським відділом ДРАЦС у м. Кривому РозіКриворізького району Дніпропетровської області (а.с. 18).

13 вересня 2022 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу ухвалено рішення, яке набрало законної сили 17.10.2022, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 01 жовтня 2015 року по час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_2 , відомості про інших спадкоємців відсутні (а.с. 69-77).

Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиної О.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно (а.с. 77).

Відповідно до вимог статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини..

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого та зареєстрованого договору міни, проте у зв`язку із втратою оригіналу цього договору та внаслідок тяжкої психічної хвороби за життя не встигла відновити ці документи та розпорядитися своїм майном.

Крім того, судом встановлено, що правовстановлюючий документ договір міни був посвідчений та зареєстрований у м. Луганську, і на теперішній час не є можливим отримати/витребувати дублікат цього договору.

З мотивованої постанови нотаріуса вбачається, що саме відсутність оригіналу правовстановлюючого документу унеможливило видачу позивачу свідоцтва на спадщину за законом, тобто оформлення своїх спадкових прав належним чином у позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3 статті 2 ЦПК України.

Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.

Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. ОСОБА_2 за життя не оформила (відновила) правовстановлюючий документ на належну їй квартиру, тоді як ОСОБА_1 , будучи єдиним спадкоємцем, виявила бажання прийняти спадщину у зв`язку з чим звернулася до нотаріальної контори, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

З урахуванням положень ст. 8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року), а також зважаючи на те, що при визнанні за позивачем права власності на спадкове майно не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений, а тому вважає за можливе його задовольнити.

Оскільки Криворізька міська рада у даній справі є належним відповідачем, однак права позивача за цим позовом не порушувала, не невизнавала та не оспорювала, а лише висловила свою позицію щодо заявлених позовних вимог по суті, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Криворізька міська рада, , юридична адреса: 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1.

Повний текст рішення складений 28 листопада 2023 року.

Суддя: О. В. Колочко