Провадження № 22-ц/4808/1375/23
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Футерка Василя Любомировича на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2023 року, постановлену в складі судді Татарінової О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору припиненим,

в с т а н о в и в:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

09.10.2023 року представник відповідача - адвокат Футерко В.Л., в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання договору припиненим, в якому просив визнати припиненим з 08 червня 2023 року укладений між сторонами Договір про сплату аліментів на дітей від 14 грудня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Довгалюком Б.В., за реєстром №2422. Зазначав, що визнання цього договору припиненим виключає нарахування всіх штрафних санкцій по ньому (в тому числі пені), як це передбачено пунктом 15 Договору, а тому повністю виключає задоволення первісного позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Футерко В.Л. просив суд прийняти до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору припиненим із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2023 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору припиненим відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, представник відповідача - адвокат Футерко В.Л. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що у даній справі подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність з 08 червня 2023 року (моменту припинення Договору) матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. Вимоги за первісним та зустрічним позовами є різними, але взаємопов`язаними.

Вказує, що чинне процесуальне законодавство не передбачає врахування судами висновків, викладених у постановах Верховного Суду України, а тому безпідставним є посилання в оскаржуваній ухвалі на постанову Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2.

Вважає необґрунтованою позицію суду про різні предмети доказування, ускладнення спільного розгляду первісного та зустрічного позовів, що нібито може негативно вплинути на інтереси дітей, оскільки таким чином судом фактично зроблено висновки щодо обох позовів, які суд вправі робити лише за результатами розгляду справи по суті, а також судом безпідставно та упереджено (до належного розгляду справи по суті) надано перевагу первісному позову перед зустрічним.

На його думку відмова суду у прийнятті зустрічного позову створює невиправданий дисбаланс між правами та обов`язками сторін, містить очевидні та безсумнівні ознаки обмеження доступу до суду.

Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття зустрічного позову з первинним.

Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що така не містить жодних доказів, які спростовують висновки суду першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав скасування оскаржуваної ухвали. Вказує, що 08.06.2023 року нею був поданий до суду позов про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів на дітей за період з 01.02.2020 року по 31.05.2023 року, а не про стягнення аліментів, як передбачено в п. 15 Договору між батьками про сплату аліментів на дітей від 14.12.2018 року. Крім того, на даний час ОСОБА_1 сплачуються аліменти по даному Договору, і такі сплачено по січень 2024 року. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Верховний суд в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 листопада 2021 року у справі №333/6667/20 висловив правовий висновок про те, що зі змісту пункту 15.10 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України слідує, що ухвала про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову підлягає апеляційному оскарженню; ухвала суду про відмову у прийнятті зустрічного позову охоплюється поняттям «повернення заяви позивачеві (заявникові)», яке міститься у пункті 6 частини першої статті 353 ЦПК України, тому ця ухвала підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Отже, ухвала Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2023 року про відмову у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору припиненим підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що зустрічний та первісний позови не взаємопов`язані між собою, мають різні предмети доказування, їх сумісний розгляд є недоцільним та може призвести до ускладнення розгляду первісного позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, що може негативно вплинути на інтереси дітей, а тому суд вважав за необхідне у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом відмовити.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та нормам процесуального права.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Пред`явлення зустрічного позову не змінює первісного процесуального статусу сторін у справі, а тільки ускладнює його, додаючи окремі елементи процесуального статусу протилежної сторони.

Також, зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Аналогічні правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 та від 12.06.2019 у справі №916/542/18.

Судом першої інстанції встановлено, що, звертаючись до суду із позовною заявою ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2022 року по 31.07.2023 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 34449,28 грн., які підлягали сплаті, згідно Договору між батьками про сплату аліментів на дітей від 14.12.2018 року.

У поданому представником відповідача зустрічному позові просив визнати Договір між батьками про сплату аліментів на дітей від 14.12.2018 року припиненим з 08.06.2023 року. Зазначав, що визнання договору припиненим виключає нарахування всіх штрафних санкцій по ньому (в тому числі пені), оскільки у пункті 15 вказаного Договору, зокрема, передбачено, що у випадку подання одержувачем позовної заяви до суду про стягнення з платника аліментів на утримання дітей, даний договір вважається розірваним в день подання позовної заяви, і всі штрафні санкції для платника по ньому не нараховуються.

Таким чином, вказані позови виникають з різних правовідносин, містять різний зміст вимог та обставин, які підлягають доказуванню. Ухвалення рішень за кожним з позовів залежатиме від того, чи будуть доведені сторонами обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог.

При цьому під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на дітей за період з 01.12.2022 року по 31.07.2023 року в розмірі 34449,28 грн., зокрема, підлягає дослідженню період стягнення такої пені з урахуванням змісту Договору між батьками про сплату аліментів на дітей від 14.12.2018 року.

Натомість сумісний розгляд в одному процесі вимог обох сторін не давав би можливості заощадити час і не сприяв би швидкому захисту їх прав та інтересів, а натомість значно розширив би коло обставин, які підлягають доказуванню, що могло б призвести до порушення строків розгляду справи.

Таким чином місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову, що не позбавляє ОСОБА_1 права на звернення до суду із вказаним позовом в загальному порядку з дотриманням вимог ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відмова суду у прийнятті зустрічного позову створює невиправданий дисбаланс між правами та обов`язками сторін, містить ознаки обмеження доступу до суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що чинне процесуальне законодавство не передбачає врахування судами висновків, викладених у постановах Верховного Суду України, а тому безпідставним є посилання в оскарженій ухвалі на постанову Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, є обґрунтованими, однак вони не спростовують правильних висновків суду та не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали, оскільки подібні висновки висловлені Верховним Судом.

Отже, доводи апеляційної скарги правильності вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Футерка В.Л. слід залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2023 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Футерка Василя Любомировича залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 20 листопада 2023 року.