Справа № 752/9783/23
Головуючий у суді першої інстанції: Мазур Ю.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Білич І.М., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Карпюка Андрія Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування, постановлену у складі судді Мазур Ю.Ю., у справі №752/9783/23, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду адвокат Карпюк А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність сплати судового збору позивачкою, оскільки вона звільнена від його сплати на підстав ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим безпідставно повернув її позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Перша» про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не усунуто недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі від 26 травня 2023 року.

Колегія суддів вважає, що вказана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Перша» про стягнення страхового відшкодування, залишено без руху з наданням позивачці десятиденного строку з дня отримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків скарги, а саме, надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 13 420,00 грн.

06 липня 2023 року на виконання вимог ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву, в якій зазначила, що вона не сплатила судовий збір, оскільки вважає, що звільнена від його сплати на підстав ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Перша» на її користь страхове відшкодування, посилаючись на те, що вона є споживачем послуг за договором добровільного страхування наземного транспорту «Каско РRO» № 06-11.21.20.00020 від 29 грудня 2020 року, а тому звільняється від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування», статтею 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ст. 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

З урахуванням викладеного, можна зробити висновок що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» - загальними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-126цс14.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом як сторона укладеного з ПрАТ «СК «Перша» договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско РRO» № 06-11.21.20.00020 від 29 грудня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, в даній справі на вимоги ОСОБА_1 поширюються пільги по сплаті судового збору, визначені частино третьою статті 22 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 212/1101/18, від21серпня 2019 року у справі № 522/26377/15-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 202/3372/17, від 24 червня 2020 року у справі № 640/8214/15.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Карпюка А.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасуванню і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Карпюка Андрія Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року скасувати та направити справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування, для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді