Дата документу 01.11.2023 Справа № 314/4267/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/4267/23 Головуючий у 1 інстанції Кіяшко В.О.
Провадження № 22-ц/807/2007/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Вільнянський відділ ДРАЦС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території,

В С Т А Н О В И ЛА:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Заявлені вимоги заявник мотивував тим, що 19.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , помер ОСОБА_2 , внаслідок кардіогенного шоку, рецидивуючий інфаркт міокарду. Заявник вказує, що він є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка тривалий час перебувала у фактичних шлюбних відносинах з померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З ІНФОРМАЦІЯ_3 його матір ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_2 жили однією сім`єю і вели сумісне господарство у будинку його матері за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відмітками у паспорті матері заявника ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_2 . Заявник зазначає, що його матір ОСОБА_3 організувала і оплатила усі заходи з поховання ОСОБА_2 . На момент його смерті і в теперішній час ОСОБА_3 перебуває в м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області, тобто на тимчасово окупованій території України, а отже, з поважних причин ОСОБА_3 не може самостійно звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 . Родинні відносини заявника ОСОБА_1 з матір`ю підтверджуються паспортом матері, де вказано, що він є сином ОСОБА_3 . В силу близьких стосунків з померлим, заявник ОСОБА_1 , є зацікавленою особою в державній реєстрації факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та отриманні свідоцтва про його смерть. У серпні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Вільнянського відділу ДРАЦС у Запорізькому районі Запорізької області Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , але отримав усну відмову та роз`яснення права на звернення до суду.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується відміткою у паспорті останньої серії НОМЕР_1 .

Зі слів заявника ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_3 , тривалий час перебувала у фактичних шлюбних відносинах з померлим ОСОБА_2 , які жили однією сім`єю і вели сумісне господарство у будинку його матері за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається що ОСОБА_1 має родинні зв`язки з померлим ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до частини першої статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦПК України Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно з частиною другою статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої Судової Палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі №243/385/19ц, провадження №61-6840св19, зазначено, що оскільки заявник не підтвердив, що він є родичем або членом сім`ї особи, факт смерті якої просить встановити, то суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України, заявник не має права на звернення до суду із відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Окрім цього, у вказаній Постанові Верховного Суду, вказано, що обмеження права на звернення із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України лише колом родичів померлого або їхніми представниками, встановлені з метою недопущення внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян недостовірних відомостей за зверненнями сторонніх осіб. Тому, у разі відсутності родинних зв`язків з померлою особою, заявник, для набуття права звернутися із відповідною заявою, повинен підтвердити, у визначеному законом порядку, факт проживання з померлою особою однією сім`єю, зокрема, шляхом встановлення цього факту у судовому порядку.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, враховуючи що заявником не доведено наявності родинного зв`язку з ОСОБА_2 , а також не наведено, яким чином встановлення факту смерті ОСОБА_2 впливає на його права, обов`язки чи законні інтереси, заява визнається судом необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді: