ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи 678/638/23
Номер провадження №2-678-219/23
25 вересня 2023 року смт Летичів
Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Ходоровського І.Б.,
за участю секретаря Козка Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Летичів, у порядку загального позовного провадження, у відсутність учасників справи, за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового засідання технічними засобами, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, про визнання права власності на спадкове майно,
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. 11 травня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка уточнена 19 червня 2023 року, за змістом якої ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який до дня смерті проживав по АДРЕСА_1 .
Вказаний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами увійшов до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 .
За життя батько позивача заповіт не залишав, тому згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР має місце спадкування за законом першої черги, в силу ст. 549 ЦК УРСР позивач прийняв спадщину після батька, адже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном шляхом проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем.
Інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 не має, оскільки ОСОБА_4 (дружина спадкодавця і мати позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , син спадкодавця ОСОБА_2 (брат позивача) спадщину після смерті батька не приймав, приймати не буде та не заперечує щодо оформлення спадщини позивачем.
Для оформлення спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса, однак йому відмовлено у вчиненні відповідних дій, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок.
Батько позивача ОСОБА_3 був власником житлового будинку, проте не оформив та не зареєстрував своє право власності відповідно до вимог чинного законодавства.
У зв`язку з тим, що нотаріус відмовила позивачу в оформленні спадкового майна через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, позивач просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
2. 25 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф. подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
3. 12 вересня 2023 року представник Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Герасімова М.В. подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують.
4. Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений згідно вимог ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
5. Як зазначено у ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
6. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2).
У ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
За приписами ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч. 1). Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3).
Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (п. 4). Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (п. 5).
7. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року (абз. 2 п. 1). У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР (ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (абз. 3 п. 1). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абз. 2 п. 23). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абз. 3 п. 23).
8. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
За змістом ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
За змістом ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
За змістом ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Законодавець у ЦК УРСР передбачив, що для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч. 1). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 2).
За змістом ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1). Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу) (ч. 2).
Як зазначено у ч. 1 ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.
9. У п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном (абз. 1).
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього (абз. 2).
10. Згідно ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» №19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
11. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Як зазначено у п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Законодавець у ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначив, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність (ч. 1). Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим (ч. 2).
12. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2022 року у справі №716/2290/19 вказав: громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.
Технічна інвентаризація нерухомого майна в сільській місцевості почала проводитися згідно з Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056.
Облік такого майна здійснювався виключно по погосподарським книгам сільських рад.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1990 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.
Згідно з пунктом 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).
Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.
Підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим.
Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися актами органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.
ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
13. ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Требухівка Летичівського району Хмельницької області народився ОСОБА_1 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (батьків) від 10 вересня 1955 року, копією свідоцтва про народження від 08 січня 1970 року, копією паспорта від 01 листопада 1997 року.
14. ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області у віці 66 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01 вересня 2003 року.
15. ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області у віці 69 років померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27 серпня 2007 року.
16. 10 січня 2008 року Требуховецькою сільською радою Летичівського району Хмельницької області видана довідка про те, що згідно записів погосподарських книг за 1964-2008 роки в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_3 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , 1937 року народження - дружина, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , 1956 року народження (період 1964-1979 роки), ОСОБА_1 , 1969 року народження, - син, ОСОБА_5 , 1970 року народження - невістка (період 1991-2008 роки), ОСОБА_6 , 1991 року народження, - внучка (період 1991-2008 роки), ОСОБА_7 , 1994 року народження - внук (період 1991-2008 роки).
17. 31 січня 2023 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видана довідка про те, що на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований по АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 за вказаною адресою разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , - невістка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - внучка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - внук.
18. 31 січня 2023 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видана довідка про те, що на день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована по АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 за вказаною адресою разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , - невістка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - внучка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - внук.
19. 31 січня 2023 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видана виписка з погосподарської книги за 1977-1979 роки згідно якої 15 лютого 1977 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , вибув 15 лютого 1977 року в Москву на роботу.
20. 06 лютого 2023 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації надано повідомлення №738700, що право власності на нерухомість по АДРЕСА_1 не зареєстровано (дані станом на 31 грудня 2012 року).
21. 16 лютого 2023 року фізична особа підприємець ОСОБА_8 на замовлення ОСОБА_1 виготовив Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно якого будинковолодіння складається з: житлового будинку (А-1) площею основи (забудови) - 96,4 кв.м., загальною площею приміщень - 71,7 кв.м., в тому числі, житловою площею - 48,2 кв.м., допоміжною площею - 23,5 кв.м.; гаража (Б) площею основи (забудови) - 35,5 кв.м; хліва з літньою кухнею (В) площею основи (забудови) - 48,7 кв.м.; погреба (в) площею основи (забудови) - 7,8 кв.м.; хліва (Г) площею основи (забудови) - 21,7 кв.м.
22. 09 березня 2023 року архівним відділом Хмельницької районної державної адміністрації надано архівний витяг з рішення виконавчого комітету Летичівської районної Ради народних депутатів Летичівського району Хмельницької області від 27 серпня 1987 року №150 «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки громадян, які проживають в с. Требухівка» згідно якого виконком районної ради народних депутатів керуючись постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановив: оформити право власності на житлові будинки громадян згідно з додатком (п. 1); видати громадянам, вказаним у рішенні, свідоцтва на право власності встановленої форми (п. 2).
У додатку до рішення райвиконкому №150 від 27 серпня 1987 року - Список домовласників житлових будинків Требуховецької сільської ради по с. Требухівцях станом на 01 серпня 1987 року, під номером 67 значиться ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .
23. 16 березня 2023 року державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Киїів) повідомлено ОСОБА_1 , що він не може оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, для визнання права власності на це майно, рекомендовано звернутися до суду.
24. 11 квітня 2023 року архівним відділом Хмельницької районної державної адміністрації надано архівний витяг з рішення десятої сесії Требуховецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області від 10 липня 1997 року №3 «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність» згідно якого розглянувши заяви громадян про передачу їм земельних ділянок у приватну власність і керуючись Постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі», Земельним кодексом України, Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року за №1592 «Про приватизацію земельних ділянок» постановлено: передати в приватну власність земельні ділянки громадянам, зокрема, ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 - 0,23 га, в тому числі, 0,23 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
25. 05 липня 2023 року Летичівська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відкривалась.
V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД
26. Спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинковолодіння за життя належним чином не оформив і не зареєстрував, однак його право власності на нерухоме майно підтверджено тим, що 27 серпня 1987 року районною радою ухвалено рішення, яким постановлено оформити за ним право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 , 10 липня 1997 року сільською радою ухвалено рішення, яким йому передано в приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 , у довідках селищної ради вказано, що згідно погосподарських книг він був головою домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_1 .
27. Нотаріусом повідомлено позивача про неможливість оформлення права власності на спадкове майно і у зв`язку з цим він, як спадкоємець, позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати права на спадкове майно, це вказує на наявність спору, який вирішується в судовому порядку.
28. Будь-яким іншим чином в позасудовому порядку зареєструвати право власності на житловий будинок позивач немає можливості.
29. За вказаних обставин суд вважає, що право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування за законом на підставі ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, адже він прийняв спадщину після батька ОСОБА_3 , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном шляхом проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем.
Суд враховує, що рідний брат позивача - ОСОБА_2 у 1977 році вибув у м. Москва і на день смерті батька ОСОБА_3 не проживав у вказаному будинковолодінні, заяву про прийняття спадщини не подавав.
30. Із заяви представника відповідача - Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області вбачається, що позовні вимоги фактично визнають, заперечень проти фактичних обставин, які зазначені у позовній заяві, заперечень проти задоволення позовних вимог не висловлюють, тобто має місце фактично повне і безумовне визнання відповідачем позовних вимог.
Судом не встановлено, що визнання Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
31. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог.
VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
32. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню.
VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
33. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У позовній заяві вказано, що позивач судові витрати покладає на себе.
Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 42-43, 49, 76-83, 89, 128, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 351-352, 354-355 ЦПК України,
Визнати за ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку (А-1) площею основи (забудови) - 96,4 кв.м., загальною площею приміщень - 71,7 кв.м., в тому числі, житловою площею - 48,2 кв.м., допоміжною площею - 23,5 кв.м.; гаража (Б) площею основи (забудови) - 35,5 кв.м; хліва з літньою кухнею (В) площею основи (забудови) - 48,7 кв.м.; погреба (в) площею основи (забудови) - 7,8 кв.м.; хліва (Г) площею основи (забудови) - 21,7 кв.м., як на спадкове майно після батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Летичівським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
УЧАСНИКИ СПРАВИ:
ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Требухівка Летичівського району Хмельницької області, житель АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , тел. ( НОМЕР_2 , інші засоби зв`язку невідомі.
1. ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , інші засоби зв`язку невідомі.
Суддя підпис І.Б. Ходоровський
Суддя І.Б. Ходоровський