Справа № 523/9871/22
Провадження №2/523/1614/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"01" листопада 2023 р. м.Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:
головуючого судді Аліної С.С.
за участю секретаря судового засідання Магденко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи - Одеської універсальної товарної біржі «Центр» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-
25 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи - Одеської універсальної товарної біржі «Центр» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що19 грудня 1996 року між членами Одеської універсальної товарної біржі «Центр» (далі - ОУТБ «Центр»): ОСОБА_2 , який діяв від імені і в інтересах ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої Восьмою Одеською державною конторою від 16.08.1996, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діяла від свого імені, а також від імені і в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 1986 року народження, ОСОБА_6 , 1992 року народження, ОСОБА_7 , 1980 року народження (далі - Продавці) та ОСОБА_8 (далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №H/96-1281 (далі Договір).
Відповідно до п. 1 Договору Продавці продали, а Покупець купила квартиру АДРЕСА_1 .
Даний Договір був укладений на ОУТБ «Центр» і відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на ОУТБ «Центр» в журналі реєстрації договорів по об?єктам нерухомості, реєстраційний номер Н/96-1281.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» було передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Обов?язкове нотаріальне посвідчення Цивільним кодексом УРСР було передбачено лише для договорів купівлі-продажу житлових будинків, поняття «житловий будинок» і «квартира» в законодавстві розрізняються.
Таким чином, після укладення даного Договору його нотаріального посвідчення сторони не здійснювали.
При укладанні даного Договору між сторонами була досягнута угода про виконання усіх істотних умов договору, які були повністю виконані ОСОБА_8 , а 28 січня 1997 року цей Договір було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації, за реєстраційним №355.
Після того ОСОБА_8 вселилася в квартиру і з того часу постійно в ній проживала, займалась ремонтом, підтримувала квартиру в належному санітарно-технічному стані, сплачувала комунальні послуги.
25 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОМНО Мартьянової Т.О. із заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 ..
25 липня 2022 року приватним нотаріусом ОМНО Мартьяновою Т.О. було відкрито спадкову справу за №69559278.
Однак, приватний нотаріус ОМНО Мартьянова Т.О. повідомила наступне: «при відкритті спадкової справи в підтвердження належності ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_1 спадкоємицею було надано договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений 19.12.1996 на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» та зареєстрований в «Книзі реєстрації договорів з об?єктами нерухомого майна» за реєстраційним №H/96-1281.
Тобто, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.1996 року за №H/96-1281 не був нотаріально посвідчений».
Внаслідок цього, ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 ..
На підставі зазначеного, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н/96-1281 від 19 грудня 1996 року.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2022 року відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд по суті позовних вимог.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 червня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса ОМНО Мартьянової Т.О. копію спадкової справи №69559278.
30 серпня 2023 року до суду надійшла копія спадкової справи №69559278 відносно майна померлої ОСОБА_8 ..
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2023 року було витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_9 ..
На час розгляду справи копію вказаної спадкової справи до суду надано не було.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. До суду від представника адвоката Святішенко О.В. надійшла письмова заява, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просив суд розгляд справи проводити за відсутності позивачки та її представника.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також представник третьої особи - Одеської універсальної товарної біржі «Центр» не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
На підставі зазначеного, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено про те, що 19 грудня 1996 року між членами Одеської універсальної товарної біржі «Центр» (далі - ОУТБ «Центр»): ОСОБА_2 , який діяв від імені і в інтересах ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої Восьмою Одеською державною конторою від 16.08.1996, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діяла від свого імені, а також від імені і в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 1986 року народження, ОСОБА_6 , 1992 року народження, ОСОБА_7 , 1980 року народження (далі - Продавці) та ОСОБА_8 (далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №H/96-1281 (далі Договір).
Відповідно до п. 1 Договору Продавці продали, а Покупець купила квартиру АДРЕСА_1 .
Даний Договір був укладений на ОУТБ «Центр» і відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на ОУТБ «Центр» в журналі реєстрації договорів по об?єктам нерухомості, реєстраційний номер Н/96-1281.
Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови.
Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися, щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Судом встановлено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 17).
Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .
25 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОМНО Мартьянової Т.О. із заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 ..
25 липня 2022 року приватним нотаріусом ОМНО Мартьяновою Т.О. було відкрито спадкову справу за №69559278.
Однак, приватний нотаріус ОМНО Мартьянова Т.О. повідомила наступне: «при відкритті спадкової справи в підтвердження належності ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_1 спадкоємицею було надано договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений 19.12.1996 на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» та зареєстрований в «Книзі реєстрації договорів з об?єктами нерухомого майна» за реєстраційним №H/96-1281.
Тобто, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.1996 року за №H/96-1281 не був нотаріально посвідчений».
Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.
Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу від 19 грудня 1996 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Із положень Договору №Н/96-1281 від 19.12.1996 вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеській товарній біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.
28 січня 1997 року цей Договір було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації, за реєстраційним №355.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов Договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання Договору №Н/96-1281 від 19.12.1996 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 року, посвідченого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», дійсним.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 202,204,205,207,218, 220 ЦК України. суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи - Одеської універсальної товарної біржі «Центр» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.
Визнати Договір №Н/96-1281 від 19.12.1996 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 року, посвідченого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», укладений між ОСОБА_2 , який діяв від імені і в інтересах ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої Восьмою Одеською державною конторою від 16.08.1996, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діяла від свого імені, а також від імені і в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , 1986 року народження, ОСОБА_6 , 1992 року народження, ОСОБА_7 , 1980 року народження, та ОСОБА_8 - дійсним.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2023 року.

Суддя: Аліна С.С.