РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

14.11.2023

Справа № 331/6742/23

Провадження № 2-о/331/686/2023

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Свириденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , в особі адвоката Шумського Ігоря Васильовича, заінтересована особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася в селі Нова Карьга Краснослобідського району Республіки Мордовія Російської Федерації.

«06» серпня 1956 року мати заявника уклала шлюб з ОСОБА_3 .

Орієнтовно в 1956 році батьки заявника переїхали жити в Україну.

« ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (батько заявника). Мати заявника болісно перенесла втрату чоловіка, сумувала, її все частіше турбувала слабкість та погане самопочуття, однак завдяки постійній турботі сина і спілкуванню з ним, вона зберігала оптимізм.

Мати заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник відвідував матір кілька разів на тиждень, допомагав їй у побуті, купував їжу, оплачував комунальні послуги.

Починаючи з 2015 року заявник помітив, що в його матері погіршилося здоров`я, їй стало набагато важче рухатися, виконувати звичайні фізіологічні потреби самостійно. Були непоодинокі випадки коли ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вирішувала самостійно вийти на вулицю купити продуктів, сплатити комунальні послуги чи просто прогулятися, однак їй ставало погано, вона могла втратити рівновагу та впасти. Як наслідок вона телефонувала своєму синові ОСОБА_1 , він приїздив та відводив її до дому.

З огляду на подальше погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник порадившись зі своєю дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вирішив забрати мати до себе та проживати разом.

З вересня 2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 почала проживати разом зі своїм сином ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Заявник весь час продовжував піклувався про свою матір та з огляду на те, що мати жила разом із ним, вона була під постійним наглядом сина та він мав змогу не хвилюватися про її стан. Так відбувалось протягом 5 років.

Необхідно зазначити, що періодично заявник відвозив свою матір на кілька годин до її квартири ( АДРЕСА_1 ), щоб та мала можливість полити квіти, взяти якісь свої речі та взагалі відвідати свою квартиру. Зазвичай поки мати заявника перебувала у своїй квартирі він йшов на «Критий ринок», щоб придбати необхідні продукти харчування.

«26» жовтня 2021 року ОСОБА_1 вранці так само привіз свою матір до її квартири ( АДРЕСА_1 ) та знову пішов на ринок. Перебуваючи на ринку він кілька разів зателефонував своїй матері запитати чого б вона хотіла, щоб він купив. На дзвінки мати не відповідала. Через 5-10 хвилин заявник знову почав телефонувати матері, однак слухавку так ніхто і не взяв. Заявник був дуже стурбований тим, що мати не відповідає та пішов з ринку.

Повернувшись до квартири матері та подзвонивши у двері ніхто не відчинив. Заявник відкрив двері своїм комплектом ключів, зайшов до квартири та побачив, що його матір лежала на підлозі. Підбігши та окликаючи матір, заявник зрозумів, що вона померла. Він одразу викликав швидку. Це було близько 11 години ранку, з огляду на те, що в цей час в країні було оголошено пандемію «COVID-19» та було дуже велика смертність від цієї хвороби, швидка та санітари приїхали лише через 12 годин (майже у 23-00) та забрали тіло померлої.

Пізніше виявилося, що причиною смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 став вірус «COVID-19», що підтверджується довідкою про причину смерті № 6086 від 01.11.2021 року. ОСОБА_6 питаннями щодо поховання, організації похорону займався заявник. Усі фінансові витрати були понесені ОСОБА_1 .

Після смерті матері залишилась спадщина, що складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від «22» січня 1998 року виданого Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради належала на праві спільної часткової власності а саме: 1/2 частка квартири належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько заявника) та 1/2 частка квартири належала померлій ОСОБА_2 .

Мати заявника - ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.

Необхідно зазначити, що заповіту ОСОБА_2 за життя не складала та після смерті матері заявника заповіт відсутній.

З огляду на те, що ОСОБА_2 постійно проживала разом з сином ОСОБА_1 в його квартирі до часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), заявник вважав, що прийняв спадщину. Тому після смерті матері заявник із заявою про прийняття спадщини після матері у визначений законом строк до нотаріуса не звертався.

Проте зрештою вирішив оформити своє право на спадщину після матері, для чого 03.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. щоб отримати свідоцтво про право на спадщину. Він надав нотаріусу всі наявні в нього документи.

03.10.2023 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. надала ОСОБА_1 лист щодо роз`яснення про оформлення спадщини від 03.10.2023 року за вих. № 734/01-16 у якому було зазначено, що оскільки заявник не подав заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, та на момент смерті ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , були зареєстровані за різними адресами, встановити факт постійного спільного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , на момент відкриття спадщини не вбачається можливим.

На теперішній час, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є єдиним спадкоємцем, який фактично проживав з матір?ю та прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, що відкрилась після його матері ОСОБА_2 , жодна інша особа не зверталась до нотаріусів ні з заявою про прийняття спадщини, ні з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, так само ніхто не був зареєстрований за адресою її реєстрації.

Встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого оформлення в нотаріальному порядку права на спадщину, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому заявник просить суд встановити факт постійного проживання, на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлою « ІНФОРМАЦІЯ_6 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

У судовому засідання представник заявника, адвокат Шумський І.В, на задоволенні заяви наполягав.

Представник заінтересованої особи, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна, до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши представника заявника,свідка, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 01 листопада 2021 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 85 років.

«06» серпня 1956 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від «06» серпня 1956 року.

« ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , яке видано «14» квітня 1962 року Орджонікідзевським РИ ЗАГС, про що в книзі актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис за № 1117.

Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина, що складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 24.10 2023 року Спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 не заводилася. Інформація про наявність спадкових справ та заповітів відсутня.

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від «22» січня 1998 року виданого Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради квартира за адресою: АДРЕСА_1 . належала на праві спільної часткової власності а саме: 1/2 частка квартири належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько заявника) та 1/2 частка квартири належала померлій ОСОБА_2 . Право власності на квартиру зареєстроване Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 10.03.1998 року, про що зроблено запис у реєстровій книзі 196 за № 35504 від 10.03.1998 року, що підтверджується реєстраційним написом на свідоцтві № НОМЕР_1 про право власності на житло.

З вересня 2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала разом зі своїм сином ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом факту фактичного проживання від25 вересня 2023 року.

Крім того, той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала разом зі своїм сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 підтвердила допитана у судовому засідлані свідок ОСОБА_7 .

Зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_6 від 04.12.2008 року виданого Жовтневою районною адміністрацією, яке було зареєстровано 04.03.2009 року Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації

03.10.2023 року заявник звернувся до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

03.10.2023 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. надала ОСОБА_1 лист щодо роз`яснення про оформлення спадщини від 03.10.2023 року за вих. № 734/01-16 у якому було зазначено, що оскільки заявник не подав заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, та на момент смерті ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , були зареєстровані за різними адресами, встановити факт постійного спільного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , на момент відкриття спадщини не вбачається можливим.

Зазначене роз`яснення нотаріуса в силу правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2021 року у справі № 644/7785/19 (Провадження № 61-13562св20), є належною підставою для звернення до суду із заявою про встановлення відповідного юридичного факту.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України,суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в особі адвоката Шумського Ігоря Васильовича, заінтересована особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини- задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання, на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлою « ІНФОРМАЦІЯ_6 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 листопада 2023 року.

Суддя: Н.В.Фісун