Справа № 931/182/22 Головуючий у 1 інстанції: Масляна С. В.
Провадження № 22-ц/802/1051/23 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ятидні» про розірвання договору оренди землі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 30 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_6 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельної ділянки площею 2,4262 га, з кадастровим номером :04:000:0298, яка розташована за адресою: с. Дорогиничі, Володимир-Волинський (колишній Локачинський) район, Волинська область.

Позивач зазначала, що набула право власності на вказану земельну ділянку. 01 листопада 2021 року від державного реєстратора Локачинської селищної ради їй стало відомо, що зазначена земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «П`ятидні» згідно договору оренди землі від 09 серпня 2018 року (дата реєстрації іншого речового права 28 січня 2020 року). Однак вона не бажає продовжувати дію вказаного договору оренди з відповідачем та хоче припинити його і на власний розсуд використовувати згадану земельну ділянку, про що неодноразово його повідомляла, у тому числі письмово. Проте відповіді на звернення не отримала.

Позивач також вказувала, що згідно з пунктами 37, 38 договору оренди землі від 09 серпня 2018 року, він припиняється, у тому числі шляхом його розірвання за рішенням суду, у випадках передбачених законом. Згідно з ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Згідно з ст. 25 цього Закону орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку (в редакції станом на 21 жовтня 2019 року), але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди (в редакції згідно з Законом № 340-ІХ від 05 грудня 2019 року).

Вважає, що оскільки державна реєстрація договору оренди землі від 09 серпня 2018 року відбулася лише 28 січня 2020 року, незважаючи на те, що відповідач ТОВ «П`ятидні» використовував спірну земельну ділянку ще з 2018 року, чим порушив свій обов`язок, передбачений ст. 25 згаданого Закону, тому це є підставою для розірвання вказаного договору.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_5 просила суд: розірвати договір оренди землі від 09 серпня 2018 року (дата реєстрації іншого речового права 28 січня 2020 року), укладений між ОСОБА_6 та відповідачем ТОВ «П`ятидні»; зобов`язати відповідача передати їй земельну ділянку площею 2,4262 га, яка розташована за адресою: с. Дорогиничі, Володимир-Волинський (колишній Локачинський) район, Волинська область, кадастровий номер: :04:000:0298, а також стягнути з відповідача на свою користь понесені по справі судові витрати.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_5 померла.

Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 11 травня 2023 року до участі у справі залучено правонаступником позивача ОСОБА_5 в інтересах дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 їх законного представника - батька ОСОБА_2 , як позивача у цій справі.

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 30 серпня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ТОВ «П`ятидні» - Котович Б. В., вважаючи оскаржуване рішення правильним по суті та справедливим, просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 серпня 2018 року між ОСОБА_6 (баба позивача) та відповідачем ТОВ «П`ятидні» укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець передав орендарю у платне користування земельну ділянку площею 2,4262 га, з кадастровим номером :04:000:0298, строк дії договору 10 років (а.с.5-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_6 померла і після її смерті позивач ОСОБА_5 в порядку спадкування набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0298, площею 2,4262 га, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом за Р№ 1290 від 14 липня 2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 липня 2021 року (а.с.4, 10). Право власності за позивачем ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку зареєстровано 14 липня 2021 року.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 301755231 від 30 травня 2022 року вбачається, що власником земельної ділянки площею 2,4262 га, кадастровий номер :04:000:0298 є позивач ОСОБА_5 , на підставі договору оренди б/н від 09 серпня 2018 року орендарем зазначеної земельної ділянки є відповідач ТОВ «П`ятидні», право оренди земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області Адамчуком Р. Є. 28 січня 2020 року, строк дії 10 років (а.с.29).

Судом також встановлено, що 28 квітня 2022 року позивач ОСОБА_5 звернулася до відповідача ТОВ «П`ятидні» із заявою про припинення договору оренди земельної ділянки та передачу їй земельної ділянки площею 2,4262 га, кадастровий номер :04:000:0298 (а.с.12).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_5 свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач ТОВ «П`ятидні» використовував спірну земельну ділянку ще з 2018 року, а дата реєстрації іншого речового права (права оренди) є 28 січня 2020 року, чим порушив свій обов`язок, передбачений ст. 25 Закону України «Про оренду землі». Порушення відповідачем свого обов`язку полягає у тому, що орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку (в редакції станом на 21 жовтня 2019 року), але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди (в редакції згідно з Законом № 340-ІХ від 05 грудня 2019 року). На думку позивача, наведені обставини є підставою для розірвання договору оренди землі, а відповідача необхідно зобов`язати передати їй земельну ділянку площею 2,4262 га, яка розташована за адресою: с.Дорогиничі, Володимир-Волинський (колишній Локачинський) район, Волинська область, кадастровий номер: :04:000:0298.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).

Крім того, ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (доповнено на підставі Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI), яка набрала чинності 01 січня 2013 року визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

05 грудня 2019 року Законом України № 340-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» доповнено умовою, що орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди. Тобто, використання земельної ділянки неможливе без державної реєстрації права оренди, оскільки відсутні правові підстави для цього.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, договір оренди землі, укладений між орендодавцем ОСОБА_6 та орендарем ТОВ «П`ятидні», є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору - 09 серпня 2018 року, а право оренди у відповідача ТОВ «П`ятидні» виникло з моменту внесення до реєстру запису про інше речове право (права оренди земельної ділянки), тобто з 28 січня 2020 року.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).

Пунктом 39 договору оренди землі визначено, що розірвання даного договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

У ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з ст. 25 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на дату укладення договору оренди) орендар зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 20 договору оренди землі передача земельної ділянки орендарю здійснюється з дня державної реєстрації договору за актом її приймання - передачі.

Судом встановлено, що ТОВ «П`ятидні» не використовувало земельну ділянку до дати реєстрації права оренди землі в реєстрі речових прав.

Доказів, які б спростовували вказану обставину, сторона позивача не надала.

З відповіді на запит ГУ ДПС у Волинській області № 5187/5/03-20-24-03 від 24 липня 2023 року вбачається, що ТОВ «П`ятидні» у 2018-2020 роках сплачувалася орендна плата за користування земельною ділянкою ОСОБА_6 , оскільки сплачувались ТОВ «П`ятидні» податки та інші обов`язкові платежі під час виплати орендної плати у 2018-2020 роках за користування земельною ділянкою, яка належала на праві власності ОСОБА_6 (а.с.101).

Водночас сплата відповідачем ТОВ «П`ятидні» у 2018-2020 роках орендної плати за користування земельною ділянкою ОСОБА_6 , не може свідчити про порушення відповідачем свого обов`язку, передбаченого ст. 25 Закону України «Про оренду землі».

Так ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Виплата відповідачем орендодавцю орендної плати до моменту реєстрації спірного договору не свідчить про початок обробітку спірної земельної ділянки з моменту підписання договору, що спростовує доводи апеляційної скарги позивача, що сплата відповідачем орендної плати є свідченням того, що він приступив до використання земельної ділянки.

При цьому сторона позивача не надала належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт використання відповідачем земельної ділянки у 2018-2020 роках, як і не було надано відповідних актів про факт використання земельної ділянки: відповідного обробітку, збирання врожаю.

Статтею ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Систематична несплата земельного податку або орендної плати згідно з ст. 141 ЗК України є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Отже, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату, незалежно від того чи приступив він до використання земельної ділянки.

Як уже було встановлено, відповідач, як орендар земельної ділянки, виконував свій обов`язок щодо сплати орендної плати у 2018-2020 роках, однак, він не приступив до використання земельної ділянки, оскільки право оренди у нього виникло лише з моменту внесення до реєстру запису про інше речове право (право оренди земельної ділянки), тобто з 28 січня 2020 року.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що підстави для розірвання договору оренди землі, з підстав порушення відповідачем свого обов`язку, передбаченого ст. 25 Закону України «Про оренду землі», відсутні, оскільки під час розгляду справи не встановлено і позивачем не доведено, що останній приступив до використання земельної ділянки до дати реєстрації договору оренди землі в реєстрі речових прав.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є законним та обґрунтованим.

Наведені позивачем ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи про невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами і не впливають на законність рішення суду.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам, які викладені у позовній заяві, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 30 серпня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: