Провадження №2/592/3015/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати та вихідної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Супрун Д.В. звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати та вихідної допомоги і в обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 20.03.2020 року позивачку прийняли на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». 14.08.2023року позивачка звернулася до керівництва підприємства з заявою, в якій просила звільнити її з 21.08.2023 року за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. 14.08.2023 року на підприємстві було видано наказ № 2534/ВК, відповідно до якого ОСОБА_1 , розподілювача робіт четвертого розряду дільниці № 21 тари та пакування, звільнити 21.08.2023 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Наказ підписано директором з кадрових питань та побуту ОСОБА_2 . Позивачка не погоджується з таким формулюванням її звільнення і вважає наказ незаконним, виходячи з наступного. Відповідач по справі останні пів року виплачував заробітну плату нерегулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі не платилася, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати станом на день звільнення склала 26108,79 грн. Ця сума без урахування вихідної допомоги, яку позивачці має бути нараховано та виплачено у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час систематично порушував законодавство про працю відносно строків та розмірів виплати заробітної плати. На це посилалася у своїй заяві про звільнення позивачка і ці факти відповідачу достеменно відомі. Так, станом на червень 2023 року борг підприємства перед позивачкою становив 27455,16 грн., липень 2023 року 24896,48 грн. Раніше рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.07.2023 року по справі № 592/8992/23 було стягнуто на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в сумі 18629,90 грн. Остаточна сума боргу складає 7478,89 грн.

Відповідач відмовляється сплатити позивачу заборгованість, чим грубо порушує вимоги Кодексу законів про працю в ч. 5 ст. 97, де визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку і не може бути поставлена в залежність від здійснення інших платежів. З такими діями відповідача позивачка категорично не погоджується. Вказане, на думку позивачки, є підставою для зміни формулювання причин звільнення із внесенням відповідних відомостей у трудову книжку. Позивачка не просила звільнити її за власним бажанням за частиною першою статті 38 КЗпП України. В заяві про звільнення від 21.06.2023 року, адресованій директору АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, а саме: систематичне порушення строків виплати заробітної плати, тому обґрунтовано ставилася вимога про її звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України. Таким чином, оскільки позивачкою були наведені конкретні факти порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, які останній мав би визнати, а тому були всі підстави для звільнення позивачки за частиною третьою статті 38 КЗпП України на підставі поданої нею заяви. Тому, зважаючи на волевиявлення позивачки щодо звільнення за власним бажанням та, враховуючи наявність підстав в роботодавця для її звільнення у відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, дії відповідача щодо припинення трудового договору з позивачкою згідно ст. 38 КЗпП (ч.1) України є необґрунтованими та такими, що вчинені не на підставі та у спосіб, що не передбачений законодавством України. Позивачка в своїй заяві від 14.08.2023 року просила її звільнити саме 21.08.2023 року, тобто скористалася правом, яке їй надає саме частина 3 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, звільняючи позивачку саме з 21.08.2023 року, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю, в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, роботодавець фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме 21.08.2023 року роботодавець повинен був звільнити позивачку на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору, адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивачку розірвати з нею трудовий договір та подати заяву про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, тому слід змінити формулювання причин звільнення, зазначивши, що її звільнено згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

При нарахуванні та стягненні вихідної допомоги слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку: згідно розрахункових листів, наданих АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», та відповідно до порядку визначеного Постановою КМУ № 100 заробітна плата позивачки за два останні місяці, що передували звільненню становить: за червень 2023 року 6700,00 грн., за липень 2023 року- 6700,00 грн., що в сумі складає 13400 грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата становить 6700,00 грн. (13400 / 2). Отже, вихідна допомога, що має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, відповідно до положень 44 КЗпП України, становить 20100,00грн. (6700 грн. * 3) з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів.

Представник позивачки адвокат Супрун Д.В. просить суд змінити формулювання причини звільнення та визнати ОСОБА_1 , розподілювача робіт четвертого розряду дільниці № 21 тари та пакування, звільненою 21.08.2023 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь позивачки нараховану, але не виплачену їй заробітну плату в сумі 7478,89 грн., вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 20100 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Справу просив розглянути без його участі та без участі позивачки за наявними матеріалами.

05.10.2023 року представниця Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за довіреністю Гапонова Р.В. надала до канцелярії суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначила про те, що товариство погоджується з визначеним розміром стягнення заробітної плати в сумі 7478,89 грн.

Для повного та об`єктивного розгляду справи Товариство надає суду довідку № 16-07/683 від 03.10.2023 року про середньоденну заробітну плату позивачки. Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 304,56 грн. Крім того, зазначила про те, що відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Позивачку звільнено 21.08.2023 року (останні два місяці, що передували звільненню червень та липень. Кількість робочих днів позивачки склала 15 робочих днів (в червні - 15, в липні 0). Таким чином, середньомісячне число робочих днів складає 7,5 робочих днів (15/2=7,5). Оскільки вихідна допомога за ч. 3 ст. 38 КЗпП України виплачується працівнику у розмірі тримісячного середнього заробітку, то позивачці може бути нарахована вихідна допомога в розмірі 6852,60 грн. (7,5х3х304,56=6852,60 грн). З суми 6852,60 грн. підлягають відрахуванню податки та військовий збір.

Щодо зміни формулювання підстав звільнення, стягнення вихідної допомоги представник Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за довіреністю Гапонова Р.В. зазначив наступне.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022р. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан. Згідно з п. 3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» яким передбачено, що «у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Відповідно до ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». В прикінцевих положеннях Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено що, цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану, крім частини четвертої статті 13 та статті 15 цього Закону, які втрачають чинність з моменту завершення відшкодування працівникам та роботодавцям грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України. Таким чином, на період воєнного стану Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» має пріоритетне право ніж Кодекс законів про працю України.

Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Розмір вихідної допомоги залежить від обставин, за якими припиняється трудовий договір, та розміру середнього заробітку працівника або його конкретний заробіток у двотижневий період перед звільненням.

Отже, ст. 44 КЗпП України передбачена відповідальність роботодавця внаслідок порушення останнім законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, якщо таке порушення допущено з вини роботодавця.

Передумовами виникненню заборгованості по заробітній платі було неможливість Товариства в нормальному режимі забезпечувати працею своїх працівників, через що Товариство було вимушено призупинити трудові відносини з усіма своїми працівниками і суттєво скоротити обсяги виробництва. З урахуванням зазначеного зменшення виробничих потужностей Товариства, не могло не позначитись на фінансово- економічному стані. Військова агресія росії проти України безпосередньо та вкрай негативно позначилась на забезпеченні функціонування більшості підприємств, завдавши нищівного удару по логістичних ланцюгах збуту продукції. За результатом терористичних дій агресора, направлених на знищення виробничої інфраструктури України, через масові обстріли об`єктів критичної інфраструктури значно було знижено виконання замовлень, за рахунок яких можливо було б забезпечити вчасну виплату заробітної плати всім працівникам Товариства. Товариство не могло передбачити можливість початку ведення військових дій на території Сумської області, а тому не могло достатньо підготуватися до них: налагодити додаткові шляхи постачання своєї продукції, створити альтернативні логістичні ланцюги для постачання матеріалів, сировини та технологічного обладнання, які виготовлялися контрагентами з Південно-Східних областей України. Виходячи з зазначених норм, які на даний час (в період воєнного стану) регулюють трудові відносини, роботодавець звільняється від відповідальності за несвоєчасну виплату всіх належних грошових сум звільненому працівнику у зв`язку з обставинами непереборної сили, які дійсні на момент такого порушення.

В обґрунтування наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які спричинили порушення зобов`язання Товариства по своєчасній виплаті заробітної плати є надзвичайність та невідворотність військової агресії з боку російської федерації. 30.11.2022р. Сумською Торгово-промисловою палатою було видано АТ «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-22-1596, яким засвідчено форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме: зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. 24.01.2023р. Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0322, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме: зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по Договору на поставку № 1467/21 запасних частин до насосного обладнання для планово-попереджувального ремонту енергоблоку № 1 Білоруської АЕС від 03.11.2021р.

13.02.2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0741 яким засвідчено форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме: зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по контракту № 104/2113050-051.01.5635 від 19.05.2021 року, укладеному між АТ «СМНВО - Інжиніринг» та ВАТ «Нафтан».

Вищевикладені обставини, враховуючи ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану є підставою для звільнення Товариства від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже вони виникли внаслідок військової агресії російської федерації проти України.

Представник Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за довіреністю Гапонова Р.В. просить суд при ухваленні рішення врахувати заперечення AT «СМНВО - Інжиніринг». В частині позовних вимог про стягнення заробітної плати задовольнити. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити. Розгляд справи просила здійснювати без участі представника Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг».

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.03.2020 року позивачку прийняли на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». (а.с.8)

14.08.2023 року позивачка звернулася до керівництва Товариства з заявою, у якій просила звільнити її з 22.06.2023 року за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. (а.с.9)

14.08.2023 року було видано наказ № 2534/ВК, відповідно до якого ОСОБА_1 , розподілювача робіт четвертого розряду дільниці № 21 тари та пакування, звільнити 21.08.2023 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с.8).

Щодо розміру заборгованості по заробітній платі суд приходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, позивач при зверненні до суду з позовом просив стягнути 26108,79 грн. заборгованості з заробітної плати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.07.2023 року по справі № 592/8992/23 було стягнуто на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в сумі 18629,90 грн. Отже, заборгованість Товариства перед позивачкою становить 7478,89 грн.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає заборгованість по заробітній платі в сумі 7478,89 грн.

Відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку.

Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору.

Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України, є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у строки, визначені останнім, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору.

Отже, при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

В заяві про звільнення від 14.08.2023 pоку, адресованій Генеральному директору Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг», позивачкою зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, а саме: систематичне порушення строків виплати заробітної плати (а.с.9).

Отже, порушення відповідачем законодавства про оплату праці носять триваючий характер. Відповідач порушив вимоги трудового законодавства і у позивачки були підстави для написання нею заяви про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Таким чином, оскільки позивачкою було наведено конкретні факти порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, тому були всі підстави для звільнення позивачки за частиною 3 статті 38 КЗпП України на підставі поданої нею заяви.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування ч.3 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно з якою роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Право позивачки бути звільненою на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України не є мірою відповідальності роботодавця за порушення строку виплати заробітної плати.

Викладені представником відповідача загальновідомі обставини щодо військової агресії РФ проти України не є підставами для невиплати заробітної плати позивачці протягом невизначеного проміжку часу.

У день звільнення працівника за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП необхідно згідно вимог законодавства у цей же день видати наказ на звільнення, видати трудову книжку та провести розрахунок.

Позивачка в своїй заяві від 14.08.2023 року просила її звільнити саме 21.08.2023 року, тобто позивачка скористалася правом, яке їй надає саме частина 3 ст.38 КЗпП України.

Таким чином, звільняючи ОСОБА_1 саме з 21.08.2023 року, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю, в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, роботодавець фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме 21.08.2023 року роботодавець повинен був звільнити позивачку на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору. Адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивачку розірвати з нею трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №754/1936/16-ц і від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18, при незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися.

Таким чином, Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» не мало права звільняти ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, не вирішивши питання щодо можливості її звільнення згідно з поданою нею заявою на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

З викладених підстав, суд вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 та вважати ОСОБА_1 , розподілювача робіт четвертого розряду дільниці № 21 тари та пакування, звільненою 21.08.2023 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ».

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку нарахування виплат, у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом 1 п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного, заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

При нарахуванні та стягненні вихідної допомоги слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку: згідно розрахункових листів, наданих АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», та відповідно до порядку визначеного Постановою КМУ № 100 заробітна плата позивачки за два останні місяці, що передували звільненню становить: за червень 2023 року 6700,00 грн., за липень 2023 року- 6700,00 грн., що в сумі складає 13400 грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата становить 6700,00 грн. (13400 / 2). Отже, вихідна допомога, що має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, відповідно до положень 44 КЗпП України, становить 20100,00грн. (6700 грн. * 3) з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн.60 коп. за вимогу немайнового характеру та 1073 грн.60 коп. за вимогу майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 38, 44 КЗпП України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати та вихідної допомоги задовольнити.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 та вважати ОСОБА_1 , розподілювача робіт четвертого розряду дільниці № 21 тари та пакування, звільненою 21.08.2023 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ».

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 7478 (сім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 89 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 20100 (двадцять тисяч сто) грн. з послідуючим утриманням податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь держави 1073 грн.60 коп. судового збору (за вимогу немайнового характеру) та 1073 грн.60 коп. на користь держави (за вимогу майнового характеру).

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Г. Бичков