Справа № 369/6399/23
Провадження №6/369/157/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Середенко Б.С.

за участі

головного державного виконавця Стебловської Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця про примусове входження до житла фізичної особи у виконавчому провадженні №56078606, заінтересовані особи Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_1 (стягувач), ОСОБА_2 (боржник),

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року головний державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове входження до житла боржника. Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження ВП 56078606 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 2 216 578,45 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованим листом на адресу, що вказана у виконавчих листах. Хоч листи і повернулись через неотримання їх боржником, але про виконавче провадження ОСОБА_2 відомо, оскільки остання оскаржувала дії державного виконавця по цьому провадженні до суду ще в 2018 році. Всі вжиті виконавцем дії по виконанню рішення суду не мали результату та боржник добровільно не виконувала всі судові рішення ні повністю, ні частково.

Так, виконавцем встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно: домоволодіння та земельна ділянка з кадастровим номером :01:012:0206 по АДРЕСА_1 . На дане майно можливо звернути стягнення для реального виконання судового рішення та покриття заборгованості перед стягувачем. У зв`язку з чим є необхідність у проведенні опису та арешту майна. У добровільному порядку виконавця до допустили ні до домоволодіння, ні до земельної ділянки.

Просила суд надати дозвіл на примусове входження до домоволодіння та земельної ділянки з кадастровим номером :01:012:0206 по АДРЕСА_1 , які належать боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою опису та подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості.

У судовому засіданні головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) подання підтримала, просила задоволити.

Відповідно до ст.439 ЦПК України розгляд подання здійснюється без виклику заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема виконавчих написів нотаріусів (пункт 3 частини 1 статті 3 закону).

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

На виконанні у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 56078606 відносно боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на загальну суму боргу 2 216 578.45 грн., до складу якого входить:

АСВП 36512148 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2696 від 18.01.2013, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 569126.07 гри, яке відкрито 18.02.2013 року;

АСВП № 49843082 з примусового виконання виконавчого листа № 369/11105/15-ц від 25.12.2015, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 982115.23 грн, яке відкрито 18.01.2016 року;

АСВП 55954528 з примусового виконання виконавчого листа № 369/11805/16-ц від 07.07.2017, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 314787.91 грн, яке відкрито 07.03.2018 року

АСВП 60251600 з примусового виконання виконавчого листа № 369/5569/18 від 20.09.2019, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 218916.85 грн, яке відкрито 07.10.2019 року

АСВП 70068163 з примусового виконання виконавчого листа № 369/11105/15-ц від 17.01.2022, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 1287.43 грн, яке відкрито 19.10.2022 року; - АСВП 70067880 з примусового виконання виконавчого листа № 369/6356/20 від 31.08.2022, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 36465.86 грн, яке відкрито 19.10.2022 року;

АСВП 70057460 з примусового виконання виконавчого листа № 369/11805/16-ц від 17.01.2022, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 88667.74 грн, яке відкрито 25.11.2022 року.

Відповідно до приписів ст.439 ЦПК України та п.13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Постановою головного державного виконавця від 08 лютого 2013 року відкрито виконавче провадження.

На виконання рішення суду постанову про арешт коштів боржника виконавцем на правлено для подальшого виконання направлено до 78 банківських установ. Згідно відповідей - кошти на рахунках відсутні. Згідно відповіді МВС України транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

В ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що за боржником значиться зареєстровано нерухоме майно, а саме домоволодіння, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, кадастровий номер: :01:012:0206, яке 23 липня 2013 року описане державним виконавцем, про що свідчить акт опису та арешту майна.

На даний час, виконавцем встановлено, що до домоволодіння додана прибудова, яка відповідно до технічної документації не оформлена належним чином. Зміна розміру житлової та нежитлової площі домоволодіння на думку державного виконавця може суттєво вплинути на визначення вартості майна боржника суб`єктом оціночної діяльності.

Виконавець вказала та наголосила в судовому засіданні, що під час здійснення виконавчого провадження державними виконавцями неодноразово здійснювались виходи за місцем знаходження майна боржника, однак потрапити до домоволодіння не виявилось можливим, що підтверджується актами державних виконавців; ОСОБА_2 обізнана про існування виконавчих проваджень про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 заборгованості, проте починаючи з 18.02.2013 року не вжила жодної дії, спрямованої на виконання зазначених рішень судів.

Згідно із актом державного виконавця від 06.04.2023 встановлено, що при виході за місцем реєстрації боржника та місцем знаходження нерухомого майна боржника, боржник відсутній за місцем реєстрації та знаходження майна. Син боржника перешкоджав вчиненню виконавчих дій, оскільки не впускав на територію домогосподарства для перевірки майнового стану, мотивуючи відсутністю відповідного рішення суду.

Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право особи бути поінформованою про порушення проти неї провадження та її право представити суду свої доводи і заперечення по суті спору, бути вислуханою і почутою судом. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт (рішення у справі «Діліпак та Каракайя проти Туреччини» від 04 березня 2014 року п.77).

Окрім того, відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Аналогічні приписи містяться у ст.311 ЦК України, згідно якої житло фізичної особи є недоторканим. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбуватися лише за вмотивованим рішенням суду.

Згідно ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (ч.1). Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ч.2).

Отже, дана норма дозволяє втручатися у здійснення особою права на житло чи іншого володіння згідно із законом і в інтересах економічного добробуту країни, для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 18 Закону "Про виконавче провадження" під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів допускається за наявності вмотивованого рішення суду примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 13 частини 3 статті 18 Закону "Про виконавче провадження" передбачено право виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести, що майно належить боржнику або він має право користування ним, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до майна у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Відповідно до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У судовому засіданні виконавець стверджував, що боржник не подав декларацію, не виконує вимог виконавця, не виконує рішення суду. Разом з тим, не надав суду доказів ухилення боржника від примусового виконання. Не надав належних та допустимих доказів, що боржник або власник будинку чи земельної ділянки повідомлявся про вихід виконавця, належним чином та завчасно. Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку, що під час розгляду справи не були надані переконливі докази, які б свідчили, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи земельної ділянки, проте це не дало результатів.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які виконавець посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні поданого подання.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», інформаційним лист Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13, ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні подання головного державного виконавця про примусове входження до житла фізичної особи у виконавчому провадженні №56078606, заінтересовані особи Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_1 (стягувач), ОСОБА_2 (боржник) відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 05 травня 2023 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ