Справа № 595/1935/23
Провадження № 2/595/393/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Присташ П.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що у них різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, немає згоди у вирішенні спільних сімейних питань. Сім`я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. Крім того, позивач просить неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на її вихованні та проживанні разом із нею.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 23.10.2023 сторонам надіслано по місцю реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Позивач у судове засідання не з`явилася, згідно позовної заяви просить суд розгдяати справу у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позов визнає в повному обсязі та не заперечує щоб дітей було залишено на вихованні та проживанні разом із матір`ю.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

01 квітня 2004 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

У даному шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Цвітівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області), та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Цвітівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області).

В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням

шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд прийшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Щодо позовної вимоги про залишення дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на вихованні позивача, то ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

В зв`язку з наведеним, оскільки, виховання дитини є обов`язком батьків незалежно від того чи перебувають батьки в шлюбних відносинах, суд, визнає недоцільним покладати обов`язок виховання лише на одного з батьків, а тому така вимога до задоволення не підлягає.

Також, щодо залишення дітей проживати разом із позивачем, то слід зазначити, що згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 СК України).

Таким чином, як вбачається із позовної заяви та заяви відповідача, який позов визнав у повному обсязі, спору, щодо місця проживання дітей між сторонами не має, позивач не звертається до суду із вимогою визначення місця проживання дітей, а лише зазначає, що дітей слід залишити проживати із матір`ю.

До позовної заяви позивач додає витяги № 947 про її місце реєстрації та дітей, з якого вбачається, що вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, суд вважає, що факт того, що діти зареєстровані разом із позивачем за однією адресою, тобто фактично, уже на даний час проживають з матір`ю, спору згідно заяви відповідача, щодо місця проживання дітей не має, тому суд вважає, що така вимога не може бути вирішена в ході даного судового розгляду і в її задоволенні слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

В даному випадку до таких судових витрат відноситься сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується квитанцією № ЕАТ1-57Н2-7КХЕ-552Н від 18.10.2023.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,268,279 ЦПК України, ст.ст.24,56,104,105,112,141 СК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 квітня 2004 року Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 9.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя: Р. О. Содомора