Справа № 638/9245/23
Провадження № 2/638/4402/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради, про стягнення майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Харківської міської ради та Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради на його користь майнову шкоду у розмірі 101983,55 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., витрати на проведення оцінки завданої матеріальної шкоди в розмірі 3800,00 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 липня 2023 року о 17 год. 34 хв. на його автомобіль Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому він рухався біля 12 під`їзду за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги, буд. 70, впало дерево. На місце події було здійснено виклик екіпажу ДСНС. По приїзду працівники ДСНС здійснили розпил впавшого на його автомобіль дерева, що підтверджується відповіддю на запит. До того ж, викликані працівники поліції. Оскільки працівниками поліції не було встановлено обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, ними прийнято рішення про припинення перевірки за зверненням позивача та рекомендовано звернутися до виконавчого комітету Харківської міської ради для визначення балансоутримувача впавшого дерева та стягнення матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства. У своїй відповіді від 17 липня 2023 року Департамент земельних відносин Харківської міської ради роз`яснив, що інформація щодо укладених договорів оренди землі на земельну ділянку, яка розташована біля будівлі за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги, буд. 70 відсутня, однак зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного Кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Департамент житлово-комунального Харківської міської ради у свої відповіді від 19 липня 2023 року зазначив аналогічну інформацію про належність земельної ділянки, однак вказав, що інформація щодо балансоутримувача дерев біля 12 під`їзду за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги, буд. 70 у Харківській міській раді та її виконавчих органах відсутня. Падінням вказаного аварійного дерева на транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачу було завдано матеріальні збитки в розмірі 101983,55 грн, що підтверджується висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 460/07-23 від 24 липня 2023 року, який було складено сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує неможливістю повноцінно користуватися автомобілем за призначенням у зв`язку з його пошкодженням внаслідок падіння дерева, а також душевними стражданнями, які були спричинені внаслідок того, що під час падіння дерева він знаходився в автомобілі і в момент падіння дерева існувала реальна загроза його життю та здоров`ю.

Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Харківської міської ради Замніус М.В. проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, зазначивши, що позивачем неправильно визначено суб`єктний склад відповідачів, оскільки Харківська міська рада не є балансоутримувачем насаджень на прибудинкових територіях та не займається їх благоустроєм, акцентуючи увагу, що належним відповідачем є КП «Жилкомсервіс».

Представник Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» адвокат Агєєва Е.О. в судовому засіданні зазначила, що її довіритель не є балансоутримувачем насаджень на прибудинкових територіях, просила врахувати доводи, викладені у відзиві та розглянути справу по суті за наявними в матеріалах доказами.

10 жовтня 2023 року представник СКП «Харківзеленбуд» ХМР надіслав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що не є балансоутримувачем дерев за вказаною адресою. Також, вказав на те, що 10 липня 2023 року мало місце погіршення погодних умов, що і стало причиною утворення механічних ушкоджень на автомобілі позивача.

10 жовтня 2023 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що небезпечні метеорологічні явища 1 рівня небезпечності, створюють лише певні незручності для населення та функціонування господарського комплексу країни та не несуть загрози для населення і не порушують функціонування господарського комплексу країни, тому їх не можна віднести до дії непереборної сили, отже вони не звільняють відповідача від відповідальності за спричинену шкоду.

23 жовтня 2023 року представник СКП «Харківзеленбуд» ХМР надав до суду заперечення, в яких виклав пояснення аналогічні зазначеним у відзиві.

Представник Харківської міської ради 09 листопада 2023 року в судовому засіданні надав до суду відзив на позову заяву, в якому просила у задоволенні позовних вмог відмовити в повному обсязі.

Крім того, 09 листопада через канцелярію суду представник Харківської міської ради Замніус М.В. подала клопотання, в якому просила справу розглядати за правилами загального позовного провадження, а також залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП «Житломсервіс».

Вимоги відповідача, викладені у зазначеному вище клопотанні, вирішено ухвалою суду від 09 листопада 2023 року.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

За загальним правилом положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, VIN НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Згідно довідки ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області за результатами розгляду матеріалу № 13581 від 10 липня 2023 року, за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги, буд. 70, на автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 впало дерево, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Проведеною перевіркою не було встановлено обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, прийнято рішення про припинення перевірки за зверненням позивача та рекомендовано звернутися до виконавчого комітету Харківської міської ради для визначення балансоутримувача впавшого дерева та стягнення матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 460/07-23 від 24 липня 2023 року, який було складено сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 226324,89 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження, становить 101983,55 грн.

Згідно відповіді Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 17 липня 2023 року, інформація щодо укладених договорів оренди землі на земельну ділянку, яка розташована біля будівлі за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги, буд. 70 відсутня, відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного Кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до листа Департаменту житлово-комунального Харківської міської ради від 19 липня 2023 року, інформація щодо балансоутримувача дерев біля 12 під`їзду за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги, буд. 70 у Харківській міській раді та її виконавчих органах відсутня.

Згідно відповіді КП «Жилкомсервіс» від 07 серпня 2023 року дерева за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги, буд. 70 на балансі КП «Жилкомсервіс» не обліковуються.

Відповідно до листа СКП «Харкізеленбуд» ХМР від 02 серпня 2023 року, зелені насадження, що зростають на прибудинковій території біля будинку № 70 по проспекту Перемоги , на балансі СКП «Харкізеленбуд» ХМР не знаходяться та підприємством не обслуговуються.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, юридичною підставою відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року, справа № 761/6010/15-ц, провадження № 61-15835 св 18.

Відповідно до вимог пункту 2 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів природоохоронного та iншого призначення.

Пунктом 2 статті 3 цього Закону передбачено, що система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, організацію їх благоустрою.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону зелені насадження уздовж вулиць, на прибудинкових територіях є елементами благоустрою.

У містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Харківська міська рада як орган місцевого самоврядування є суб`єктом в сфері благоустрою населеного пункту.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі, щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної особі майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля житлового будинку.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі №200/22129/16-ц, провадження №61-43478св18.

Судом встановлено, що подія, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, відбулась по пр-т. Перемоги, 70, у Шевченківському районі м. Харкові і утримання зелених насаджень за цією адресою здійснюється Харківською міською радою.

При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Власником (особою, яка зобов`язана утримувати майно, що їй належить) зелених насаджень є власник земельної ділянки, на якій вони розташовані, тобто у даному разі, територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 211/1489/13-ц, провадження № 61-27913св18.

З урахуванням вищевикладеного, при відсутності балансоутримувача зелених насаджень, матеріально - відповідальною особою, внаслідок падіння позабалансового дерева на автомобіль позивача, є виконавчий орган місцевої ради, що здійснює організацію благоустрою населеного пункту та контроль за станом благоустрою та озелененням та мав би визначити такого балансоутримувача. (Вказана обставина узгоджується з правовою позицією Верховного Суду по справі № 2-1474/11-ц від 04.04.2018).

Так, у постанові Верховного Суду по справі № 200/22129/16-ц від 04.09.2019 визначено правову позицію, що якщо дерево, яке пошкодило автомобіль, знаходиться на землі комунальної власності, власником якого у свою чергу є територіальна громада та внаслідок відсутності даних про балансовий облік відповідних зелених насаджень, то обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди слід покладати на міську раду до відання виконавчого органу якої згідно з п.п. 7 п. «а», ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» належить організація благоустрою населеного пункту, здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, а також організація озеленення, яким належним чином не забезпечено організацію роботи з цього питання та щодо обліку зелених насаджень, проведення їх інвентаризації та періодичних оглядів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З врахуванням вищенаведеного, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є таким, що підлягають задоволенню частково.

В свою чергу, позовні вимоги позивача до СКП «Харківзеленбуд» ХМР, не підлягають задоволенню.

За таких умов, оскільки дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, суд дійшов висновку про покладення на Харківську міську раду обов`язку по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 101983,55 грн.

З приводу відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦП України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

Згідно зі статтею 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір по суті, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди та понесення моральних страждань. На підставі зазначеного та керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Враховуючи викладене вище, оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в суді знайшли своє підтвердження і підлягають частковому задоволенню, а сам: стягненню з відповідача Харківської міської ради на користь позивача грошових коштів у розмірі 101983,55 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 3800,00 на відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням оцінки автомобіля.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради, про стягнення майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Харківської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) майнову шкоду в розмірі 101983 (сто одна тисяча дев`ятсот вісімдесят три) грн. 55 коп.

Стягнути з Харківської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1007 (одна тисяча сім) грн. 84 коп. та витрати за проведення оцінки завданої матеріальної шкоди в розмірі 3800 (три тисячі вімімсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та проголошено 10 листопада 2023 року.

Головуючий