Номер провадження 2/243/369/2023
16 жовтня 2023 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Бочарової М.П.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні, що відбувається поза межами приміщення суду, діючи з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
Позивачка звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із уточненою в ході судового розгляду позовною заявою, посилаючись на те, що 17.07.2017 року вона була звільнена відповідачем з роботи на підставі ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. На день її звільнення була нарахована, але по теперішній час не виплачена заробітна плата з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року у загальному розмірі 12 193,60 грн. Просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену їй заробітну плату за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року, компенсацію за невикористані 33 дні щорічної відпустки та заборгованість при виплаті вихідної допомоги при звільненні у загальному розмірі 22 211,76 грн.
Позивачка до судового засідання не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність.
Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, надав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату після закінчення форс-мажорних обставин (воєнного стану) з наданням розумного строку для збирання інформації та надання відзиву та доказів.
На підставі ч.3 ст. 223, 280 ЦПК України суд визнає причини неявки у судове засідання представника відповідача не поважними та вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 , остання з 04.08.1987 року перебувала у трудових відносинах з локомотивним депо Микитівка Донецької залізниці, з 18.07.2016 року була прийнята до СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця».
17.07.2017 року ОСОБА_1 була звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату згідно з наказом № 5260/ДН-ОС від 10.07.2017 року.
Вказані обставини також підтверджені особовою карткою працівника № НОМЕР_1 , заведеної на ім`я ОСОБА_1 .
У відповідності до ч. 1 ст.94 КЗпП України «Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
У відповідності до ч.1ст. 94 КЗпП України« Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені уст.116 КЗпП України.
Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1 ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу Законів про Працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».
Згідно зст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплатупраці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Отже, відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець.
Так, згідно наданих розрахунків заробітної плати ВП ТЧ «Ясинувата» СП «ДДЗП» філії Донецька залізниця (табуляграмами) за березень - липень 2017 року, позивачу було нарахована заробітна плата у період:
за березень 2017 року 3264,95 грн (у т.ч. оплата вимушеного простою 2117,89 грн);
за квітень 2017 року 2533,81 грн (у т.ч. оплата вимушеного простою 2487,46 грн);
за травень 2017 року 2533,81 грн (у т.ч. оплата вимушеного простою 2487,46 грн);
за червень 2017 року 2533,81 грн (у т.ч. оплата вимушеного простою 2487,46 грн);
за липень 2017 року 1327,22 грн, (у т.ч. оплата вимушеного простою 1302,95 грн).
З табелів обліку використання робочого часу за період березень-червень 2017 року, складених ВП ТЧ «Ясинувата» СП «ДДЗП» вбачається, що позивач виходила на роботу у період простою: в березні 2017 року 19 днів, квітні 2017 року 19 днів, в травні 2017 року 20 днів, в червні 2017 року 20 днів.
Згідно Наказу (Розпорядження) №5260/ДМ-ОС від 10.07.2017 року, табельний номер 4812, ОСОБА_1 була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, з компенсацією за 33 дні відпустки.
Відповідно до наказу начальника виробничого підрозділу «Ясинуватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 20.03.2017 року № 270 «Про встановлення простою», з 20 березня 2017 року встановлено початок простою для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції.
Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 , наданими органами Пенсійного Фонду України, страхувальником ОСОБА_1 регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» у березні 2017 року страхові внески сплачені повністю, сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок у березні 2017 року склала: 3264,95 грн, що збігається з сумою нарахованого заробітку, вказаного в табуляграмі за березень 2017 року. З квітня 2017 року страхувальником ОСОБА_1 страхові внески сплачені не були, дані відсутні.
Державною податковою службою ГУ ДПС у Донецькій області від 18.01.2022 року № 1427/5/05-99-12-03-02 було надано відповідь, що відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків. Станом на 13.02.2022 року відомості про отримані доходи від ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року відсутні.
Суд звертає увагу, що у довідках, наданих органами Пенсійного Фонду України та ДПС України, відомості про застраховану особу за спірний період вказано не в повному обсязі, а саме, у період з квітня по червень 2017 року страхові внески сплачені не були, а дані у ДПС взагалі відсутні.
Разом із тим, відповідачем АТ «Українська залізниця» не оспорено дійсність вказаних розрахункових листів (табуляграм), довідки про доходи, не надано доказів, які б спростовували або ставили під сумнів ці документи.
Зазначені документи не мають суперечностей та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності. При цьому, факт наявності та розмір зазначеної заборгованості із заробітної плати відповідачем не спростовано.
З огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримав всі належні йому платежі, вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.
Як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.
Відповідачем вищезазначені дані не спростовані наданням суду належних доказів.
Крім того, суд зауважує, що відповідно до норм ст. ст.115,116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.
Розглядаючи вимоги позивача про виплату вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки, суд зазначає, що вказані суми не були зазначені у розрахункових листках за березень-липень 2017 року.
Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.
З досліджених судом розрахункових листків встановлено, що оклад позивачки складав 3731,00 грн.
Відповідно до ст. 83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.
Як було встановлено судом з Наказу №5260/ДМ-ОС від 10.07.2017 року, позивач має право на компенсацію за невикористані 33 дні відпустки.
Розрахунок суми компенсації за невикористану відпустку проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати. Розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати для оплати компенсації є останні 12 календарних місяців (без урахування святкових та неробочих днів), які передують місяцю нарахування компенсації.
До розрахунку середнього заробітку для визначення компенсації за відпустку включаються основна та додаткова заробітна плата, премії, допомога по тимчасовій непрацездатності, середня зарплата за період відрядження, суми відпускних, доплати за суміщення професій, розширення зони обслуговування та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників.
Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення загальної суми доходу за розрахунковий період на кількість календарних днів в розрахунковому періоді. Для отримання суми компенсації потрібно помножити середньоденну заробітну плату на кількість днів, за які сплачується компенсація.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню компенсація за невикористані 33 дні відпустки та заборгованість по виплаті вихідної допомоги, що разом в сумі становить 10 018,16 грн.
Наведене є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 1 частини 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір справляється фізичною особою в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Керуючись ст.ст.12,13, 76,78,81,89,141,229,235,259,263,264,265,268,280-282, 353,355,356 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, - задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області Д.В. Воронков