Справа № 452/500/17 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/811/208/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Салата Я.І.

з участю: представника відповідачів-адвоката Іванова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №452/500/17 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування витрат на будівництво будинку і купівлю 2/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :

28 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що будівництво прибудови до частини будинку житлових приміщень з надбудовою другого поверху загальною площею 200,9кв.м., що складає 32/50 частин всього будинку, велось саме нею; також нею придбано 2/25 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 за п`ятнадцять тисяч доларів США, з яких вона 1/3 частину майна отримала у спадок, однак ще не оформила нотаріально, а решту хоче за рахунок відповідачів своїх двох сестер ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відшкодувати, оскільки вони також успадкували по 1/3 частині майна матері ОСОБА_4 . У ході судового провадження позивач уточнила позовні вимоги, - просила стягнути з відповідачів вартість будівництва прибудови, розмір визначити за наслідками проведеної оціночної експертизи.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив представник позивачки-адвокат Кульчицький О.С. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права без повного та об`єктивного з`ясування та дослідження всіх оставин справи. Встановиши , що майно, яке є предметом спору належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд у порушення вимог процесуального закону не роз`яснив позивачці її право заміни неналежних відповідачів на належних. Вважає безпідставним висновок суду про те, що позивачем не мотивовано у який спосіб відповідачі мають відповідати за позовом, оскільки позовні вимоги сформульовані чітко, а саме відшкодування витрат на будівництво і купівлю 2/25 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, тобто компенсація витрат понесених позивачем. Крім того, суд розглянув справу у відсутності позивачки, не врахувавши її заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з її госпіталізацією. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задвольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку вимог ст.360 ЦПК України не надходив.

Позивач та її представник адвокат Кульчицький О.С.в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів-адвоката Іванова О.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено такі обставини.

За договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 09.08.2002 року ОСОБА_7 продала співвласниці ОСОБА_4 2/25 частин будинковолодіння за адресою по АДРЕСА_1 (а.с.93 т.1)

Рішенням виконавчого комітету Самбірської міської ради №516 від 08.09.2003 року ухвалено прийняти в експлуатацію ОСОБА_4 прибудову до своєї частини будинку житлових приміщень загальною площею 200,9кв.м., після чого житлова площа її частини будинку становила 171,8кв.м., загальна 321,8кв.м., корисна 315,5кв.м., а житлова частини будинку ОСОБА_7 становила 50,8кв.м., загальна 71,7кв.м. по АДРЕСА_1 ; також вирішено виділити частину будинків в окреме будинковолодіння: п. 2.1 ОСОБА_4 житловою площею 171,8кв.м., загальною 321,8кв.м., корисною - 315,5кв.м. номер 1«б» по АДРЕСА_1 та закріпити за ним земельну ділянку по фактичному користуванню площею 699кв.м.; п. 2.2 ОСОБА_7 житловою площею 50,8кв.м., загальною 71,7кв.м. і присвоїти йому окремий вуличний номер АДРЕСА_1 та закріпити за ним земельну ділянку по фактичному користуванню площею 514кв.м. (а. с. 94 Т. 1).

Відтак, ОСОБА_4 стала власником будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 321,8 кв.м., житлова площа 171,8 кв.м., що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно і Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.05.2004 року (а.с.95,96 т.1).

ОСОБА_7 стала власником будинку АДРЕСА_1 житловою площею -50,8кв.м., загальною 71,7кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла у віці 68 років (а. с. 97 Т. 1).

Після смерті ОСОБА_4 її спадкоємцями були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відтак вони стали власниками кожен по 1/3 частині будинку АДРЕСА_1 , - відповідачі на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом №1-355, 1-356 від 07.07.2016 року та рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.06.2017 року (а.с.102), а позивач фактично прийнявши спадщину, однак не оформивши її. Позивач оскаржувала у судовому порядку договір купвілі-продажу частини житлового будинку від 09.08.2002 року, а також свідоцтво про право власності від 24.05.2004 року видане ОСОБА_4 , однак рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. (а.с.50-53).

Звертаючись з цим позовом, позивач стверджує, що будівництво прибудови до частини будинку житлових приміщень з надбудовою другого поверху загальною площею 200,9кв.м., що складає 32/50 частин всього будинку, велось саме нею, з яких вона 1/3 частину майна отримала у спадок, однак ще не оформила нотаріально, а решту хоче за рахунок відповідачів своїх двох сестер ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відшкодувати, оскільки вони також успадкували по 1/3 частині майна матері ОСОБА_4 , котра залишила після смерті три дочки-сироти, які не мають миру між собою. Відтак, просить стягнути з відповідачів вартість будівництва прибудови, розмір якого визначити за наслідками проведеної оціночної експертизи.

Позивач зазначає, що її право на відшкодування затрат на будівництво підтверджено у мотивувальній частині рішення апеляційного суду від 24.02.2014 року у справі № 452/2-2/11, де зазначено, що документальне підтвердження понесених подружжям ОСОБА_8 витрат на придбання будівельних матеріалів може бути лише підставою для відшкодування їх затрат на будівництво.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за приписами Цивільного кодексу України не передбачено спадкування прав спадкодавця на звернення до суду за захистом своїх прав. Стороною позивача не представлено жодних належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 як спадкоємцю і свого роду правонаступнику за законом у відповідній частці спричинено шкоду саме іншими спадкоємцями - відповідачами у справі ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 . Також позивачем не додано документального підтвердження понесених подружжям ОСОБА_8 витрат на придбання будівельних матеріалів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст.ст.76-78 ЦПК України).

Звертаючись з цим позовом, позивачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів, що саме вона здійснювала добудову і надбудову спірного будинку.

Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що долучені до уточнень до позовної заяви розрахунки про кількість будівельних матеріалів та види робіт, складені самою позивачкою не є належними і допустимими доказами, які б підтвердили, що саме позивачка придбавала будівельні матеріали та оплачувала будівельні роботи.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що позивач не ставила питання про відшкодування понесених витрат на будівництво за життя матері ОСОБА_4 , яка набула право власності на реконструйований будинок у встановленому законом порядку , зокрема на підставі рішення Самбірської міської ради №516 від 08 вересня 2003 року(а.с.94).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідачі у справі жодним чином не порушували прав позивача, оскільки право власності на реконструйований об`єкт нерухомості набула їх мати і вони є такими ж спадкоємцями після її смерті як і позивачка, а тому позов є безпідставним та не доведеним.

Посилання позивачки на те, що саме рішенням апеляційного суду від 24 лютого 2014 року у справі №452/2-2/11 встановлено її право на відшкодування витрат на будівництво є безпідставним, оскільки мотиви рішення не мають преюдиційного значення.

Преюдиційність це можливість прийняття судом як беззаперечними обставин (юридичних фактів), що були встановленні іншим судом в іншій справі.

Апеляційний суд Львівської області зазначивши у рішенні від 24 лютого 2014 року у справі №452/2-2/11 про те, що ОСОБА_1 вправі вимагати своїх затрат на будівництво, не встановлював жодних фактів та обставин з цього приводу та такі мотиви не означають, що позивач не зобов`язана надати суду належні та допустимі докази того, що саме вона понесла такі витрати і що саме відповідачі зобов`язані їх відшкодувати .

За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Водночас за життя ОСОБА_4 не було встановлено її обов`язку відшкодувати витрати на будівництво позивачці, а тому такий обов`язок не перейшов і до її спадкоємців.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення позивачу права на подання клопотання про заміну неналежного відповідача, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки уточненнях до позовної заяви позивач відмовилась від позовних вимог про стягнення затрачених коштів на купівлю 2/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Твердження апеляційної скарги про розгляд справи без участі позивача не дають підстав для скасування рішення, оскільки позивач скористалася правом мати представника в особі адвоката Кульчицького О.С., який був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак доказів про неможливості прибути в суд не надав.

Згідно з ст.64 ЦПК УКраїни представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 26 жовтня 2023 року.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк