РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/682/23

Провадження № 2/293/297/2023

23 листопада 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника відповідачів ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_7 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СПРАВИ

17.05.2023 ОСОБА_1 яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_7 звернулась до суду із позовом за змістом якого просила зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 привселюдно вибачитись перед ОСОБА_8 та стягнути з них на її користь 140000 гривень моральної шкоди. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що вона є матір`ю та опікуном ОСОБА_7 , яка визнана недієздатною в зв`язку з наявністю у неї хронічного психічно захворювання, та є особою з інвалідністю першої групи з дитинства. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно принижують її доньку щодо її хвороби, обзивають її різними прізвиськами та іншими нецензурними словами, постійно провокують конфліктні ситуації, після чого її донька впадає в хворобливий стан, постійно плаче та не може змиритися з таким ставленням до неї. Відповідачка ОСОБА_5 постійно свариться з її донькою без видимих на те причин та нецензурно лається на неї, висловлюється в її сторону нецензурними виразами, що часто відбувається в присутності сторонніх осіб. Зазначає, що відповідачі такими діями принижують честь та гідність її недієздатної доньки перед сусідами, які є мешканцями с. Забріддя, Житомирського району Житомирської області та завдають моральних та фізичних страждань. Моральну шкоду оцінює в розмірі 140000гривень, які просила стягнути з відповідачів в рівних частках.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

17.05.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Збаражському О.М. для розгляду.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом 18.05.2023 направлено запит до виконавчого органу Високівської сільської об`єднаної територіальної громади для отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачів.

24.05.2023 до суду надійшли відомості від Високівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про зареєстроване місце проживання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

Ухвалою від 25.05.2023 суд прийняв позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 12.07.2023. За клопотанням позивача витребував з Відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області відомості про кількість та результати розгляду звернень мешканки с.Забріддя Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 з приводу порушення прав (неправомірної поведінки) відносно її недієздатної доньки ОСОБА_7 , відповідачами за 2021-2023 роки.

На виконання вимог ухвали суду від 25.05.2023, Відділ поліцейської діяльності №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надав інформацію з приводу звернень ОСОБА_1

30.06.2023 до суду представником відповідача ОСОБА_5 - адвокатом Соломонюком С.А. поданий відзив на позов.

12.07.2023 ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав судове засідання за клопотанням представника позивача на 07.09.2023 року.

17.07.2023 до суду надійшов відзив на позов поданий представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Соломонюком С.А.

07.09.2023 ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав судове засідання на 18.10.2023 року.

18.10.2023 судове засідання відкладено на 23.11.2023 у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні.

23.11.2023 в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали з підстав викладених в позові, просили його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а також їх представник позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити в його задоволенні, зазначили, що ОСОБА_7 сама провокує конфліктні ситуації та поводить себе негідно по відношенню до них та інших мешканців села.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні 23.11.2023, відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Відповідно до довідки виданої КНП «Черняхівське територіальне медичне об`єднання» Черняхівської селищної ради від 26.04.2023, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у лікаря-психіатра, визнана інвалідом 1 групи з дитинства безтерміново (а.с.6).

Згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 23.01.2008 року (справа №2-0-7/08), ОСОБА_7 визнано недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_1 (а.с.7).

Довідкою про склад сім`ї виданої Високівською сільською радою Житомирського району Житомирської області 27.04.2022, встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та до складу її сім`ї входять: син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та онук ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Згідно листа відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 11.07.2022, слідує, що ОСОБА_1 зверталась до органу поліції з приводу конфлікту з сусідами 16.06.2022 року. За розглядом звернення останньої було встановлено, що в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого статтею 173 КУпАП, в зв`язку із чим їх притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.10).

На виконання вимог ухвали суду від 25.05.2023, відділом поліцейської діяльності №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надано інформацію, згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до спец лінії «102» 16.06.2023 з приводу конфлікту з сусідами ОСОБА_4 , які ображали її доньку, що має інвалідність. Вищевказане повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за №25765 від 16.06.2022 та розглянуто згідно Закону «Про звернення громадян» (а.с.30).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що влітку 2022 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийшли до них додому та ображали його сестру ОСОБА_7 нецензурними словами, погрожували, що заберуть її до лікарні. Після чого в його сестри був нервовий зрив. Крім того додав, що в лютому 2023 року до них прийшла ОСОБА_5 з поліцією, які хотіли забрати сестру до лікарні.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.2 ст. 272 ЦК України, фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень. (ст. 280 ЦК України).

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (ч.3 ст. 23 ЦК України).

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

Між сторонами виникли правовідносини щодо захисту особистого немайнового права, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Судом встановлено, що сторони перебувають у неприязних відносинах, проживають с. Забріддя Житомирського району Житомирської області та є сусідами.

Так, предметом доказування у вказаній справі є протиправність дій відповідачів, які полягають у приниженні честі та гідності недієздатної особи ОСОБА_7 , завдання їй моральної шкоди, встановлення причино-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями відповідачів та спричинення моральної шкоди ОСОБА_7 .

Як вбачається з роз`яснень у п.4 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

При розгляді зазначеної категорії справ суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Так, позивач стверджує, що відповідачі постійно ображають її доньку образливими прізвиськами, ображають словами нецензурної лайки, принижують щодо її хвороби, матюкають перед іншими односельцями без видимих на те причин, що негативно впливає на її психічне здоров`я та завдає душевних страждань.

Як встановлено судом під час розгляду справи, ОСОБА_1 зверталась до органу поліції з приводу конфлікту з сусідами 16.06.2022 року. За розглядом звернення останньої було встановлено, що в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, в зв`язку із чим їх притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, належних відомостей про час, місце, спосіб вчинення протиправних дій, підтверджених відповідним рішенням суду, доказів притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173 КУпАП заме за образу відповідачами ОСОБА_7 , позивачем не додані до матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що винуватість відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні протиправних дій щодо ОСОБА_7 у встановленому порядку не доведена.

У рішенні від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» ЄСПЛ вказав, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли бути визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання навіть «вульгарних фраз» саме собою не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження».

Слід зазначити, що позивачем в позові не зазначено місце, час та за яких обставин вчинялись неправомірні дії відповідачів, що не дозволяє суду об`єктивно оцінити обставини справи та докази на їх підтвердження, встановити наявність можливого порушення немайнових прав недієздатної ОСОБА_7 , що полягає в приниженні її честі та гідності.

Покази свідка ОСОБА_10 також не можуть слугувати доказами на підтвердження вказаних в позові обставин, за відсутності інших належних і допустимих доказів щодо подій, які відбувались між сторонами влітку 2022 року та в лютому 2023 року, тому не можуть свідчити про порушення немайнових прав ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, позивач належними і допустимими доказами не довела факт приниження честі та гідності відповідачами, що могло б призвести до порушення особистих немайнових прав ОСОБА_7 .

Щодо зобов`язання відповідачів вибачитись привселюдно перед позивачем, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 26 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що нормами статті 19 Конституції України ( 254к/96-ВР) передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу

думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі обов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за

поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

На недопустимості вжиття такого способу захисту прав як зобов`язання публічно вибачитись за розповсюдження недостовірної інформації наголосив Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 26.06.2013 у справі №6-8073св13.

Враховуючи викладене, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про захист честі та гідності ОСОБА_7 шляхом зобов`язання відповідачів публічно вибачитись відсутні.

Крім того, предметом даного спору є також матеріально-правова вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідачів ОСОБА_7 .

В обґрунтування вказаних вимог, позивач зазначає, що відповідачі протиправними діями принизили честь та гідність її недієздатної доньки публічно перед всіма сусідами, які є мешканцями с.Забріддя, та завдали їй моральних та фізичних страждань, що призводять до нервових зривів, загострення психічного захворювання.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Положеннями п. 27 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації

від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо

відповідальності за заподіяння шкоди.

Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При цьому слід зазначити, що презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки, тому у вказаних спорах діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14, від 21 лютого 2019 року у справі № 670/499/16-а.

Отже, саме на позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення прав та завдання моральної шкоди ОСОБА_7 .

В підтвердження завдання моральної шкоди позивачем надані довідка Комунального некомерційного підприємства «Черняхівське територіальне медичне об`єднання» Черняхівської селищної ради від 26.04.2023, згідно якої встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у лікаря-психіатра, визнана інвалідом 1 групи з дитинства, та довідка видана Комунальним некомерційним підприємством «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради» від 10.10.2023, згідно якої ОСОБА_7 з 29.09.2023 перебуває на лікуванні в психіатричному відділенні №2 вказаного закладу.

Дослідивши вказані докази, судом встановлено, що такі не підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними у позові фактами щодо приниження честі та гідності ОСОБА_7 влітку 2022 року та в лютому 2023 року та настанням негативних наслідків, а саме: погіршення після цього психічного здоров`я останньої, завдання їй душевних та фізичних страждань.

Інших доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , загострення психічного захворювання чи завдання втрат немайнового характеру саме діями відповідачів, позивачем не надано, а тому у суду не має можливості встановити характер та обсяг моральних страждань, обрахувати розмір моральної компенсації.

Крім того, враховуючи те, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є похідними від основних позовних вимог, тому такі також задоволенню не підлягають.

Ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України.

За встановлених судом обставин, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди, відсутні.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому в разі відмови у задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 89, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2

РНОКПП невідомо

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2

РНОКПП невідомо

ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_7 ,

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_3

РНОКПП невідомо

Повне рішення складено та підписано 28.11.2023.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ