Справа № 562/540/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2023 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі судді Мичка І.М.

Секретар судового засідання - Щербак В.В.

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Януля В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки .

В позовній заяві посилається на укладені 08 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» кредитний договір, а також на договір іпотеки, укладений між цим же Банком і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Згідно цих договорів ОСОБА_2 отримав кредит в банку. Забезпечення зобов`язання по поверненню кредиту іпотека квартири АДРЕСА_1 .

Окрім того, позивач посилається на договори факторингу від 28 листопада 2012 року, укладені між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ПАТ «Сведбанк»(правонаступника ВАТ «Сведбанк»), і між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» ТзОВ «Кредитні ініціативи», згідно яких він набув право вимоги по кредитному договору та вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору, укладеними з ОСОБА_2 ..

В зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань по поверненню кредиту ТОВ «Кредитні ініціативи» пропонує звернути стягнення на квартиру, що була передана в іпотеку і котра на момент пред`явлення позову перебувала у власності ОСОБА_1 .

В ході розгляду справи представник позивача просив задовільнити позовну заяву . Пояснив, що ОСОБА_2 не виконав свого зобов`язання по поверненню кредиту. А тому просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнав. Пояснив суду, що відповідачем не надано оригінали доказів, не надано завіреного нотаріально договору про відступлення прав за іпотечним договором. Не надано доказів заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору. До останнього не пред`являлася вимога про повернення боргу. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, а тому квартира не може бути витребувана від неї. Вона набула право власності на квартиру по нотаріально посвідченому договору купівлі продажу. В момент посвідчення договору квартира під забороною не перебувала. Не перебуває вона під забороною на момент розгляду справи судом. Іпотека припинена в 2013 році, про що є запис в електронному реєстрі.

Третя особа без самостійних вимог в судове засідання не з`явився, пояснень не надав.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача судом встановлено, що 28.11.2012 року між ПАТ Сведбанк, який виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерибанк». (надалі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (надалі ФК «Вектор Плюс») укладено Договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. 3 моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наланими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах. укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. 3 моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей. стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 1701/0408/88-041 від 08.04.2008 року позичальником згідно якого с ОСОБА_2 .

Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаними Кредитним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи» (надалі за текстом - Позивач).

08.04.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») (надалі за текстом - Банк, Первинний кредитор), та фізична особа - громадянин (ка) України яким (якою) є - ОСОБА_2 , (надалі за текстом - третя особа), уклали кредитний договір № 1701/0408/88-041 (надалі за текстом - Кредитний договір).Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, Банк зобов`язується надати Боржнику (за кредитним Договором - Позичальникові) кредит у сумі 55 000,00 доларів США, а Боржник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Позивач стверджує, що Боржник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого станом на 01.10.2017 року має прострочену заборгованість:

- за кредитом - 49 084,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1 301 761,38 грн.;

- по відсотках - 51 213,53 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1 358 238,84 грн.;

Ним надано розрахунком заборгованості .

3 метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором №1701/0408/88-041 від 08.04.2008 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа - громадянин(ка) України яким (якою) є - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (надалі за текстом - Іпотекодавеці), уклали договір N 1701/0408/88-041-Z-1 від 08.04.2008 року (надалі за текстом - Іпотечний договір), відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 (сім).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - № 97540121 від 17.09.2017 року, зробленої за адресою (іпотеки): АДРЕСА_1 , квартира належить ОСОБА_1 - згідно договору купівлі-продажу від 08.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Грабар О.А.

15.03.2013 року іпотека була припинена, про що свідчить запис в Державному реєстрі . Підстава припинення іпотеки рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень №912478, видане Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції. Вказане рішення є чинним. Припинена іпотека не поновлялася. В зв`язку з цим суд не приймає до уваги пояснення позивача, що іпотека припинена на підставі судового рішення, яке було в подальшому скасоване апеляційним судом, а тому іпотека автоматично поновлена.

В подальшому квартира АДРЕСА_3 була реалізована.

08 жовтня 2014 року квартира була придбана по нотаріально посвідченому договору відповідачкою ОСОБА_1 . Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на момент посвідчення договору купівлі-продажу квартири 08 жовтня 2014 року квартира в іпотеці (під забороною) не перебувала. Відсутні відомості про її перебування під забороною до 08 жовтня 2014 року та після цієї дати.

На момент укладення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 не знала, не могла і не повинна була знати про наявність кредитного та іпотечного договорів, договору факторингу та про права ТзОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру, котру вона купила по нотаріально посвідченому договору від 08.10.2014 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» іпотека підлягає державній реєстрації.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В поданих позивачем документах немає нотаріально завіреного договору про уступку вимоги за іпотечним договором між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторинговою компанія «Вектор Плюс», а також між останньою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Вказане свідчить, що такий договір не укладався, нотаріально не посвідчувався .

Між тим, згідно ч.3 ст.24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відсутні відомості про державну реєстрацію відступлення прав саме за іпотечним договором від 08 квітня 2008 року.

Відсутність державної реєстрації обтяження квартири давала право ОСОБА_2 на відчуження вказаної квартири, а ОСОБА_1 на її купівлю.

ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартири. Придбала її за гроші (за відплатним договором).

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Стаття 388 того ж Кодексу передбачає право власника на витребування майна від добросовісного набувача : якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до вказаних норм закону право на витребування майна має лише власник. Позивач (ТзОВ «Кредитні ініціативи») ніколи не був власником спірної квартири . Такими власниками квартири раніше були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а після продажу цієї квартири власником є відповідачка.

Перелік підстав для витребування майна від добросовісного наймача є вичерпним. Жодної з наведеного в ст.388 ЦК України переліку підстав для витребування майна від добросовісного набувача немає.

А тому квартира не може бути витребувана від ОСОБА_1 шляхом звернення на неї стягнення способом проведення прилюдних торгів і по цій причині.

Позивач безпідставно посилається на ст. 23 Закону України «Про іпотеку», стверджуючи, що на підставі вказаної норми квартира перебувала і перебуває в іпотеці, а тому на неї могло бути звернуте стягнення не зважаючи на зміну власника квартири.

Адже на момент нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 08 жовтня 2014 року квартира в заставі (іпотеці) не перебувала, ТОВ «Кредитні ініціативи» не було заставодержателем, так як заборона відчуження та застава не були внесені до реєстру заборон. Інакше нотаріус просто не засвідчила б договір купівлі-продажу квартири.

Вказане кореспондує практиці Верховного Суду України. Зокрема - правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 грудня 2014 року у справі № 6-201цс14

Судом також встановлено, що ПАТ «Сведбанк» , Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи» належним способом не повідомили боржника, іпотекодавців про уступку Банком права вимоги, укладення 28 листопада 2012 року договору факторингу № 15.

Між тим, відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

А тому в боржника, іпотекодавця, а тим більше в ОСОБА_1 не виникло зобов`язання перед Позивачем по виконанню умов кредитного договору та договору іпотеки.

Відповідно до п.11 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання Іпоткекодавцем Основного зобов`язання повністю або частково. При настанні зазначених випадків Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень Основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором,у строк, який не перевищує тридцяти календарних днів, та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога залишається без задоволення Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору.

Позивач не повідомив боржника та іпотекодавців належним способом про звернення стягнення на предмет іпотеки, не надіславши повідомлення про усунення порушень.

Доказів направлення С.Кобернику як позичальнику, іншим особам як іпотекодавцям повідомлення про звернення стягнення на заставне майно у зв`язку з непогашенням заборгованості та отримання ним таких повідомлень позивачем не надано.

За таких обставин позивач не надав суду достовірних доказів щодо наявності у нього відповідно до Закону України «Про іпотеку» безспірного права звернення стягнення на предмет іпотеки.

Окрім того, суд звертає увагу, що позивач , стверджуючи про невиконання позичальником ОСОБА_2 кредитного договору, наявність в останнього боргу за кредитом в розмірі 1 301 761 грн.38 коп., за відсотками в розмірі 1358238,84 грн., не приєднує до позовної заяви належних доказів, що стверджували би наявність такої заборгованості. Таких доказів суду не надано. Між тим, звернення стягнення на предмет іпотеки допускається тільки у випадку невиконання умов кредитного договору Позичальником.

Більше того, стверджуючи про наявність боргу ОСОБА_2 позивач не звертався до останнього з пропозиціями, вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, в якій він зазначає, що сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Зокрема, в заяві зазначає, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи (розрахунку заборгованості) заборгованість в позичальника виникла ще до укладення договору факторингу 28.11.2012 року. В будь-якому випадку така заборгованість була станом на вказану дату. Про цю заборгованість ТОВ «Кредитні ініціативи» було достовірно відомо. Саме з цього моменту відповідно до вимог ст.261 ЦПК України, п.10 іпотечного договору в позивача виникло право на пред`явлення позову до позичальника та іпотекодавця. Тобто, позов міг бути пред`явлений в межа строку позовної давності до 28. 11. 2015 року. Позов пред`явлено за спливом позовної давності, 12 січня 2018 року.

Судом прийнято заяву відповідача. Однак положення норм закону про позовну давність судом не застосовуються, так як суд прийшов до висновку про відмову в позові за безпідставністю позовних вимог

Керуючись ст.ст.12,82,200,263,265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мичка І.М.