ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8833/23 Справа № 214/410/23 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/410/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє Ніколаєнко Олена Миколаївна,

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року (суддя Попов В.В.), ухвалене в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2023 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 28993 грн. 75 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30 серпня 2011 року, яка виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно його умов.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.08.2011 року відповідач стала клієнтом банку, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між ними Договір про надання банківських послуг, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а відповідач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки. Однак, відповідач своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконувала, у результаті чого станом на 12.12.2022 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що Тарифи, Умови та правила, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.08.2011 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору, у тому числі відсотки та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сум нарахованих відсотків. Разом з тим, згідно наданого банком розрахунку заборгованості, категорія «заборгованість за тілом кредиту» частково сформована з відсотків, що зараховані банком для погашення за рахунок кредиту, тобто не є тілом кредиту, що фактично отримане позичальником. На думку суду, позивачем безпідставно була збільшена заборгованість по тілу кредиту за період з 27.07.2015 року по 12.12.2022 року за рахунок кредитних коштів - графа «Відсотки погашені за рахунок кредита» на загальну суму 34272 грн. 58 коп. Дослідивши зміст наданого банком розрахунку заборгованості, враховуючи, що Умови та Правила позичальником не підписані, а Анкета-заява не містить умови про фінансування за рахунок кредитних коштів (зарахування до тіла кредиту) заборгованості за процентами, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту на суму 23511 грн. 57 коп. Таким чином, суд вважав, що позивачем не доведено достатніми та належними доказами факт наявності заборгованості відповідача саме у тому розмірі, який позивач просить стягнути. Відтак позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивач вважав рішення суду першої інстанції незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального права, недотриманням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, тому просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 23 511,57 грн. До позову додано Виписку по рахунку та розрахунок заборгованості із зазначенням дати витрати клієнтом кредитних коштів, нарахування відсотків, суми коштів, внесених на сплату заборгованості тощо. Судом не враховані правові висновки, що Виписка по картковому рахунку, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, та повинна досліджуватися судом. Порядок нарахування відсотків, неустойки сторони погодили в Умовах та Правилах надання банківських послуг. Відповідачку було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг. Більш того, згідно заяви відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті ПриватБанку. Підстави вважати укладений кредитний договір безпроцентним відсутні.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від відповідачки по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, де зазначила, що суд першої інстанції, дослідивши виписку з особистого рахунку, вірно дійшов висновку, що вона підтверджує, що нею, як позичальником, повернуто фактично використані кошти у повному обсязі, адже за період з 14 червня 2013 року по 14 грудня 2022 року користування кредитними коштами, відповідачка внесла на свій картковий рахунок 42 711,88 грн., які банк безпідставно спрямував на погашення заборгованості за відсотками, але умови їх погашення не були погоджені з нею. Просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення суду без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що 30 серпня 2011 року відповідач стала клієнтом позивача підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг (далі Кредитний договір), згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а відповідач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки. Також позивачем до Анкети-заяви від 30.08.2011 року у якості доказу надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold» (а.с.36,37,38-63).

Відповідно до довідки банку, відповідач отримала банківську картку, яку в подальшому неодноразово змінювала, при цьому кінцевий строк дії останньої картки - до останнього дня червня 2024 року (а.с.35).

Протягом строку обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, змінювався розмір кредитного ліміту (а.с.34).

Згідно виписки з карткового рахунку відкритого на ім`я відповідача, встановлено, що остання користувалась кредитними коштами, а також частково виконувала зобов`язання згідно умов договору б/н від 30.08.2011 року(а.с.24-33).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє Ніколаєнко Олена Миколаївна, підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Рішення суду мотивоване тим, що Тарифи, Умови та правила, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.08.2011 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору, у тому числі відсотки та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сум нарахованих відсотків. Разом з тим, згідно наданого банком розрахунку заборгованості, категорія «заборгованість за тілом кредиту» частково сформована з відсотків, що зараховані банком для погашення за рахунок кредиту, тобто не є тілом кредиту, що фактично отримане позичальником. На думку суду, позивачем безпідставно була збільшена заборгованість по тілу кредиту за період з 27.07.2015 року по 12.12.2022 року за рахунок кредитних коштів - графа «Відсотки погашені за рахунок кредита» на загальну суму 34272 грн. 58 коп. Дослідивши зміст наданого банком розрахунку заборгованості, враховуючи, що Умови та Правила позичальником не підписані, а Анкета-заява не містить умови про фінансування за рахунок кредитних коштів (зарахування до тіла кредиту) заборгованості за процентами, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту на суму 23511 грн. 57 коп. Таким чином, суд вважав, що позивачем не доведено достатніми та належними доказами факт наявності заборгованості відповідача саме у тому розмірі, який позивач просить стягнути. Відтак позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із вимогами частини .1,2 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції банком було надано виписку по рахунку відповідача та довідку про видачу кредитних карток (а.с. 24-33,34).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності врахування зазначених доказів, які свідчать про користування ОСОБА_1 кредитними коштами, оскільки останньою вказана обставина не спростовувалась.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 користувалася отриманою кредитною карткою та частково погашала утворену заборгованість, що у свою чергу свідчить про отримання останньою кредитної картки.

Разом з тим, у анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 36).

При цьому, звертаючись до суду першої інстанції із позовом банк просить стягнути з відповідачки у тому числі, крім тіла кредиту у розмірі 23 511,57 грн., також заборгованість про простроченим відсоткам у розмірі 5 482,18 грн.

В обґрунтуванні цих позовних вимог банк посилався також на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» , «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Універсальна Contract, Універсальна Gold та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Універсальна Contract, Універсальна Gold та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані банком на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанку» розуміла ОСОБА_1 , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву - анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Тобто в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Великою Палатою Верховного Суду викладена аналогічна правова позиція про неможливість застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, надані банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також колегія суддів зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 30 серпня 2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Отже, наявні підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідачки на користь банку суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 23 511,57 грн.

При цьому, відповідач не заперечувала факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів, користувався кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, отже не заперечувала факту укладення кредитного договору.

За таких обставин, рішення суду в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по тілу кредиту підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором б/н від 30 серпня 2011 року, що складається з заборгованості за тілом кредиту, що станом на 12 грудня 2022 року, становить 23 511,57 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5 038,29 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє Ніколаєнко Олена Миколаївна, задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 заборгованість за договором б/н від 30 серпня 2011 року, що складається із заборгованості за тілом кредиту, що станом на 12 грудня 2022 року, становить 23 511,57 грн.

В задоволені іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 038,29 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.О. Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко