Справа № 758/9046/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Бублик А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою.

Зазначав, що він є власником 1/2 квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.02.2019 (а.с. 8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9).

Власником іншої 1/2 частини вказаної квартири є його рідний брат ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10).

Квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., складається з трьох житлових кімнат, площею 12,3 кв.м., 12,3 кв.м. та 17,4 кв.м., кухні - 8,3 кв.м., ванної кімнати - 2,7 кв.м., вбиральні - 1,3 кв.м., коридора - 9,7 та 4,1 кв.м., балконами - 2,0 кв.м. та 2,0 кв.м.

У спірній квартирі проживає ОСОБА_2 разом зі своєю сім`єю та чинить йому перешкоди у користуванні належною йому 1/2 частиною квартири.

Посилаючись на зазначене, просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити йому в окреме користування житлові кімнаті площею 12,3 кв.м. та 12,3 кв.м., балкон площею 2,0 кв.м.; ОСОБА_2 житлові кімнаті площею 17,4 кв.м., балкон площею 2,0 кв.м.; місця загального користування (коридори площею 9,7 кв.м. та 4,1 кв.м., ванна кімната 2,7 кв.м., вбиральня 1,3 кв.м., кухня 8,3 кв.м.) залишити в спільному користуванні його та відповідача.

У подальшому подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити йому в окреме користування житлові кімнаті площею 12,3 кв.м. та 8,2 кв.м., балкон площею 2,0 кв.м.; ОСОБА_2 житлові кімнаті площею 17,4 кв.м. та 3,1 кв.м,. балкон площею 2,0 кв.м.; місця загального користування (коридори площею 9,7 кв.м. та 4,1 кв.м., ванна кімната 2,7 кв.м., вбиральня 1,3 кв.м., кухня 8,3 кв.м.) залишити в спільному користуванні його та відповідача.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вказав, що запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою передбачає надання йому у користування кімнати, площа якої значно більша, ніж його частка у спільній частковій власності.

У квартирі АДРЕСА_1 він проживає разом з дружиною та двома дітьми. Посилаючись на ст. 47 Житлового кодексу України, яка передбачає, що норма житлової площі на одну особу встановлена 13,65 кв.м., його сім`ї у користуванні необхідно не менше 54,6 кв.м., тоді як сама площа квартири 72,1 кв.м., що вказує на безпідставність позовної вимоги у встановленні запропонованого позивачем порядку користування спірною квартирою.

У відповіді на відзив позивач вказав, що визначення порядку користування квартирою необхідно для врегулювання спору між ним та відповідачем та просив позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.02.2019 ОСОБА_1 є власником 1/2 квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Власником іншої 1/2 частини вказаної квартири є ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10).

Квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., складається з трьох житлових кімнат, площею 12,3 кв.м., 12,3 кв.м. та 17,4 кв.м., кухні, площею 8,3 кв.м., ванної кімнати, площею 2,7 кв.м., вбиральні, площею 1,3 кв.м., коридорами, площею 9,7 та 4,1 кв.м., облаштована лоджією 2,0 кв.м. та 2,0 кв.м. (а.с.12).

За результатами проведеної судовим експертом Тітенком І.О. будівельно технічної експертизи квартири запропоновано шість варіантів визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 17-29).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1-4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що згода про порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю сторін у справі, між співвласниками не досягнута.

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири) з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

ОСОБА_1 просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити йому в окреме користування житлові кімнати, площею 12,3 кв.м. та 8,2 кв.м., балкон, площею 2,0 кв.м.; ОСОБА_2 житлові кімнати, площею 17,4 кв.м. та 3,1 кв.м,. балкон, площею 2,0 кв.м.; місця загального користування (коридори, площею 9,7 кв.м. та 4,1 кв.м., ванна кімната 2,7 кв.м., вбиральня 1,3 кв.м., кухня 8,3 кв.м.) залишити в спільному користуванні його та відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що можливим варіантом визначення порядку користування спірної квартири є запропонований судовим експертом за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, який викладений у висновку експерта № 24/06-2019 від 24.06.2019, для реалізації якого необхідно у житловій кімнаті, площею 12,3 кв.м. встановити перегородку з легких матеріалів, у наслідок чого фактичні частки площі, що виділяться в користування кожному становитимуть 50/100 частин.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Встановивши, що позивач та відповідач на праві спільної часткової власності володіють спірною квартирою, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки встановлення порядку користування спірною квартирою не порушує права відповідача.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що єдиним можливим варіантом визначення порядку користування квартирою, загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат, площею 12,3 кв.м., 12,3 кв.м. та 17,4 кв.м., кухні - 8,3 кв.м., ванної кімнати - 2,7 кв.м., вбиральні - 1,3 кв.м., коридора - 9,7 та 4,1 кв.м., балконами - 2,0 кв.м. та 2,0 кв.м., який максимально відповідає розміру ідеальних часток сторін у праві спільної сумісної власності та відносинам, що склалися між ними, є виділення в користування позивача ОСОБА_1 жилої кімнати, площею 17,4 кв.м., балкона, площею 2,0 кв.м. та виділення у користування ОСОБА_2 жилої кімнати, площею 12,3 кв.м., жилої кімнати, площею 12,3 кв.м., балкона, площею 2,0 кв.м., залишив у спільному користуванні сторін коридор, площею 9,7 кв.м., коридор, площею 4,1 кв.м., ванну кімнату, площею 2,7 кв.м., вбиральню, площею 1,3 кв.м., кухню, площею 8,3 кв.м.

При визначенні порядку користування спірною квартирою між співвласниками, суд узяв до уваги наданий позивачем висновок судового експерта № 24/06-2019 від 24.06.2019, пояснення сторін по суті позову та з дотриманням балансу інтересів сторін дійшов висновку, що вказаний вище варіант виділення квартири в користування враховує інтереси співвласників та є найбільш наближеним до належних їм ідеальних часток у власності. При цьому, таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 6-13, 76, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визначення порядку користування квартирою - задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_1 жилу кімнату, площею 17,4 кв.м., балкон, площею 2,0 кв.м. та виділивши у користування ОСОБА_2 жилу кімнату, площею 12,3 кв.м., жилу кімнату, площею 12,3 кв.м., балкон, площею 2,0 кв.м.

Залишити у спільному користуванні сторін коридор, площею 9,7 кв.м., коридор, площею 4,1 кв.м., ванну кімнату, площею 2,7 кв.м., вбиральню, площею 1,3 кв.м., кухню, площею 8,3 кв.м.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук