МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/6029/17
Провадження № 22-ц/812/6/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участі - представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Рум?янцевої Н.О. в приміщенні того ж суду, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільної будівлі, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення гаража ОСОБА_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 2019 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_5 на належного ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_4 шляхом знесення самочинно зведеного гаража літера «Г», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18 травня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2020 року.

Не погодившись із вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 липня 2020 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 липня 2020 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час повторного розгляду справи судом апеляційної інстанції від представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_5 у якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.

Представники позивача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У частині першій статті 53 ЦПК України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Разом з тим у частинах третій та п`ятій статті 53 ЦПК України передбачено, що коли суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Стаття 365 ЦПК України передбачає можливість залучення до у часті у справі третіх осіб на стадії апеляційного перегляду справи.

Так, згідно п.1 ч.1 ст. 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, відбувається лише у тому випадку, якщо рішення суду у справі, що перебуває на розгляді, може вплинути на права або обов`язки такої особи щодо однієї зі сторін.

За правилами частини шостої статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу, серед яких зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Зі змісту викладених положень можна дійти висновку про те, що з метою недопущення ухвалення несприятливого судового рішення для третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, таких осіб наділено загальними правами сторін у справі для активної ролі у сприянні встановлення всіх обставин справи в судовому процесі.

Як убачається з матеріалів справи позивач, будучи власником домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , звернувся до суду з первісним позовом саме до ОСОБА_5 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення гаража ОСОБА_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та частково знаходиться на його земельній ділянці, а також побудований з порушенням норм діючого законодавства.

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково та зобов`язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_4 шляхом знесення гаража літери «Г», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 .

Не погоджуючись з цим заочним рішенням ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якому посилалася на те, що вона не була у встановленому законом порядку повідомлена про час і місце розгляду справи, так як з 1977 р. зареєстрована і фактично проживає у АДРЕСА_3 . Крім того зазначила, що суд неправильно визначив власника домоволодіння АДРЕСА_1 , на території якого самочинно збудовано гараж на межі земельної ділянки позивача, чим були порушені її права. Не погодилась вона також з висновком суду про те, що саме вона у 2017 році самочинно збудувала та експлуатує гараж, порушивши при цьому межу земельної ділянки домоволодіння позивача по АДРЕСА_2 , оскільки відповідно до договору дарування посвідченого 31 травня 2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою О.В., ОСОБА_3 отримала в Дар від матері - ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 . Цим же нотаріусом проведена державна реєстрація права власності на казаний будинок на ім`я ОСОБА_3 . За такого, з 31 травня 2016 року власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , а не ОСОБА_5 . Зі Звіту про проведення технічного обслуговування, виконаного експертом ОСОБА_6 у січні 2018 р. видно, що саме ОСОБА_3 у 2017р. здійснила будівлю гаражу на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Про таке зазначено і в технічному паспорті на садибний індивідуальний будинок АДРЕСА_1 , що виготовлений 2 січня 2018 р. на замовлення власника будинку ОСОБА_3 . Наведене на її думку свідчить про те, що ОСОБА_5 не тільки не є власником житлового будинку про АДРЕСА_1 та гаражу за літерою «Г», а й про те, що вона не вчиняла будь-яких дій, що порушували права, свободи чи інтереси позивача у розумінні ст. 4 ЦПК та ст. 15 ЦК України. Тому вважала себе неналежними відповідачем у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05 червня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року. Скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 2019 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_5 на належного ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_5 подарувала свою частину будинку дочці ( ОСОБА_3 ).

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_4 шляхом знесення самочинно зведеного гаража літера «Г», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою залучення ОСОБА_5 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, в заяві зазначено те, що земельна ділянка, на якій розташований гараж літ. «Г» ( АДРЕСА_1 ) належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 2005 року, а тому рішення у даній справі може вплинути на права ОСОБА_5 як власника земельної ділянки, оскільки у справі вирішується питання про знесення збудованого на її земельній ділянці гаража.

При цьому сама ОСОБА_5 , якій з урахуванням наведеного вище, достеменно відомо про розгляд справи в суді та про предмет спору, який розглядається судом, не тільки не зверталася до суду з заявою про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а й навпаки активно відстоювала позицію про те, що вона не проживає і не зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та не причасна до будівництва гаража та не вчиняла будь-яких дій, направлених на порушення прав позивача, оскільки гараж збудовано в 2017р., а будинок з 2016р. належить ОСОБА_3 .

Крім того, в заяві про залучення ОСОБА_5 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, не зазначено на які права та обов`язки ОСОБА_5 по відношенню до відповідачки ОСОБА_3 з урахуванням предмету спору може вплинути рішення у справі.

Проаналізувавши зазначені обставини та правові норми, які регулюють вирішення даного питання, у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що підстави для залучення до участі у справі ОСОБА_5 у якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, відсутні, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст.53,368,374, 381, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5 відмовити.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 10 листопада 2023 року