Справа № 183/6956/23
№ 2/183/3468/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Аніськової А.В.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», про зобов`язання орендаря сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою, -
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», в якому просить стягнути:
- пеню нараховану за невиконання умов договору по сплаті орендної плати за 2021-2022 роки у розмірі 1 688,48 гривень;
- суму компенсації додаткових форм орендної плати за період 2015-2022 років у розмірі 7 000,00 гривень;
- витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 8 000,00 гривень та судовий збір в сумі 1 073,60 гривень.
12 вересня 2014 року між позивачем та ТОВ «Агро-Віта 2000» укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передала належну їй земельну ділянку в користування відповідачу, строком на 5 років. Однак,у зв`язку із тим, що державна реєстрація договору була проведена лише 09 червня 2015 року відповідний договір відповідачем було зареєстровано на 7 років, із кінцевою датою 10 червня 2022 року.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 року були внесені зміни до перехідних положень Земельного кодексу України, згідно з якими договори оренди земельних ділянок закінчення строку яких відбулося після введення воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін та не потребують внесення відомостей про поновлення до Державного реєстру. Таким чином, термін дії даного договору завершується 10 червня 2023 року.
П.5 договору оренди землі від 12 вересня 2014 року передбачено, що за користування вказаною земельною ділянкою орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату в грошовій формі у розмірі 4,00% від грошової оцінки землі, а також проводить безкоштовну поставку однієї тонни соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га та сплачує за Орендаря податок з доходів фізичних осіб, нарахованих на суму орендної плати за цим договором у розмірі та у порядку встановленому законодавством.
Також, крім внесення орендної плати Орендар зобов`язується надати Орендодавцю матеріальну допомогу на поховання члена його сім`ї у розмірах та у порядку, установлених самим орендарем.
Відповідно п. 7 договору, орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року.
У період з 2015-2020 року, позивачу виплачувалася орендна плата у належні строки, хоча, не зважаючи на багаторазові звернення, їй жодного разу не проведено компенсацію оранки городу та привезення 1 т. соломи за періоди 2015-2022 років, оскільки ОСОБА_1 проживає в смт. Меліоративне в багатоквартирному будинку, городу і домашнього господарства не має.
На початку 2021 року позивачу було запропоновано укласти додаткову угоду до договору оренди, якою погодити передачу належної їй земельної ділянки в суборенду ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» та збільшити термін оренди земельної ділянки ще на 7 років. Позивач укладати додаткову угоду не погодилась, а відповідач, зі своєї сторони, повідомив, що виплата орендної плати за 2021 рік ним буде здійснена лише у випадку підписання додаткової угоди.
До 31 грудня 2021 року орендна плата за 2021 рік позивачу виплачена не була.
08 лютого 2022 року позивач направила до ТОВ «Агро-Віта 2000» лист з вимогою виплатити їй орендну плату за 2021 рік, та провести компенсацію оранки городу та привезення 1 т. соломи за періоди 2015-2022 років.
Однак, станом на 02.06.2023 року дана заборгованість відповідачем сплачена так і не була.
Цього ж дня позивач листом-повідомленням повідомила орендаря про небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки та вимагала повернути належну їй земельну ділянку.
Однак, станом на 02.06.2023 року земельна ділянка власниці не повернута, та знаходиться у користуванні ТОВ «Агро-Віта 2000».
04 квітня 2023 року позивач знову направила лист-повідомлення на адресу відповідача з вимогою виплатити їй орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою у період з 2022-2023 роки та повернути належну їй ділянку після 09.06.2023 року, відповідь на який відповідачем надано не було.
У зв`язку із неналежним виконанням договірних зобов`язань у ТОВ «Агро-Віта 2000» станом на 02.06.2023 року виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 26 541,49 грн., з яких:
- 24 853,01 грн. заборгованість по орендній платі за 2021-2022 роки;
- 1 688,48 грн. пеня нарахована за невиконання умов договору.
Крім того, позивач вважає справедливим оцінити такі форми оплати, як безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га на рік в грошовому еквіваленті 1 000,00 грн. за рік.
Оскільки компенсація вищевказаних додаткових форм орендної плати відповідачем не проводилась протягом 2015-2022 років,стягненню з відповідача підлягає компенсація орендної плати за сім років, що становить 7 000,00 грн..
Зазначену суму заборгованості ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати.
Ухвалою суду від 08 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 41).
В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх повному задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Зазначене також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15).
Також, суду надано копію договору оренди земельної ділянки без номеру від 12.09.2014 року, що був укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку площею 6,640 га, вартістю згідно кадастрової оцінки державного органу земельних ресурсів, яка на момент укладання договору становила 164 023,00 гривень.
П. 4 Договору встановлено, що даний договір укладено строком на 5 років.
Відповідно до п. 5 Договору відповідач зобов`язався сплачувати позивачеві щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 4,00 % від грошової оцінки землі, що становить 6 561,00 грн., а також проводить безкоштовну поставку 1 тонни соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га та сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим договором у розмірі та у порядку встановленому законодавством.
Крім внесення орендної плати Орендар зобов`язується надавати Орендодавцю матеріальну допомогу на поховання члена його сім`ї у розмірах та у порядку установлених самим орендарем.
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації.
Орендна плата вноситься в строки до 31 грудня поточного року.
Також, п. 9 Договору передбачає, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення.
Згідно із прикінцевими положеннями договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 16-17).
Державна реєстрація вказаного договору була проведена 09 червня 2015 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ярмолюк Маргаритою Миколаївною, однак всупереч умовам погодженим сторонами, строком дії договору, при його реєстрації, відповідачем зазначено 7 років, з кінцевою датою 10 червня 2022 року (а.с. 19-20).
09 лютого 2022 року позивачем на адресу ТОВ «Агро-Віта 2000»направлено лист-повідомлення, в якому остання зазначає, що з 2015 року, жодного разу орендна плата не була виплачена їй вчасно, також, відповідачем жодного разу не було доставлено солому та не здійснено оранки присадибної ділянки в селі Герасимівка та не виплачено відповідної компенсації.
У зв`язку із вищевикладеним, позивач не бажає продовжувати з ТОВ «Агро-Віта 2000» відносини з приводу належної їй земельної ділянки та просить з 10.06.2022 року повернути в натурі належну їй земельну ділянку (а.с. 21).
Цього ж дня позивач звернулась до відповідача з вимогою негайно виплатити їй орендну плату за 2021 рік та грошову компенсацію за солому та оранку городу за 2015-2021 роки (а.с. 23).
04 квітня 2023 року позивач знову направила лист-повідомлення на адресу відповідача з вимогою виплатити їй орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою у період з 2022-2023 роки та повернути належну їй ділянку після 09.06.2023 року (а.с. 25).
Враховуючи п. 5 договору оренди землі від 12.09.2014 року, розмір орендної плати за користування належною позивачу земельної ділянки у 2021 році становить 10 967,79 грн.; у 2022 році розмір заборгованості склав 13 885,22 грн..
Стосовно нарахування пені позивач керується п. 9 договору, згідно якого розмір пені нарахованої на прострочену заборгованість з орендної плати за 2021 рік становить 968,46 грн.; розмір пені нарахованої на прострочену заборгованість з орендної плати за 2022 рік 720,02 грн..
Таким чином, загальний розмір заборгованості з орендної плати у грошовій формі склав - 26 541,49 грн.
Крім того, позивач оцінює такі форми оплати, як безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га на рік в грошовому еквіваленті 1 000,00 грн. за рік, оскільки компенсація вищевказаних додаткових форм орендної плати відповідачем не проводилась протягом 2015-2022 років, стягненню з відповідача підлягає компенсація орендної плати за сім років, що становить 7 000,00 грн. (а.с. 32-33).
При цьому, станом на момент розгляду справи, даних про погашення відповідачем вищевказаної заборгованості матеріали справи не містять.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.
Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998 року оренда землі-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно дост.792 ЦК України за договором найму (оренди)земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строку володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Частиною 9 ст. 93 ЗК України передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Частинами 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Пунктом 5 Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем щороку строком до 31 грудня поточного року у розмірі 4,00 % від грошової оцінки землі, а також проводить безкоштовну поставку 1 тонни соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га та сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим договором у розмірі та у порядку встановленому законодавством. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації.
Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового Кодексі України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Згідно із ч. 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно з абз. 4 ст. 24 Закону України «Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати».
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, якою визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 2. ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Пунктом 9 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства Земельним Кодексом України,Законом України «Про оренду землі»
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Отже, згідно зі статтями13,15,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
За вказаних обставин в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по орендній платі за період з 2021-2022 років у розмірі 26 541,49 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Частина 1 статті 14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно доч.1,3 ст.83ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Пунктом 5 Договору передбачено, що орендар проводить безкоштовну поставку 1 тонни соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га.
Однак, позивачем не надано жодних доказів понесених нею витрат по обробітку землі та поставці соломи до її садиби, як і наявності у неї присадибної ділянки.
П. 35 договору встановлено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.
Таким чином, оскільки позивачем не доведено наявність вини ТОВ «Агро-Віта 2000» у невиконанні ним умов передбаченим договором, грошова компенсація додаткових форм орендної плати стягненню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Судом встановлено, що правничу допомогу у справі позивачу надавав адвокат Шаповалов Павло Вікторович на підставі договору про надання правової допомоги № 03/04-2022 від 03 квітня 2023 року, який долучено до матеріалів цивільної справи (а.с. 35-36).
На підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу, суду було надано квитанцію № 427551 від 17 квітня 2023 року на суму 8 000,00 гривень; призначення платежу надання правничої допомоги ОСОБА_1 (а.с. 34).
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнути з відповідача витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги адвоката понесені позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при подачі позову судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,76-82,89,141,263,265 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», про зобов`язання орендаря сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою, - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі № б/н від 12.09.2014 року у розмірі у розмірі 26 541,49 гривень (двадцять шість тисяч п`ятсот сорок одна гривня 49 копійок), яка склала дається з: 24 853,01 гривень - заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за період 2021-2022 років; 1 688,48 гривень - пеня нарахована за невиконання умов договору по сплаті орендної плати за 2021-2022 роки.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 гривень (вісім тисяч гривень 00 копійок).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).
В іншій частині позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», , адреса: 51230, Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Голубівка, вул. Лесі Українки, буд. 10.

Суддя Сорока О.В.