ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №234/11864/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді страхових виплат,

за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2022 року,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді страхових виплат.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який за життя перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області, де отримував страхові виплати. У зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції у 2014 році, їхня родина була змушена покинути своє постійне місце проживання та переїхати на підконтрольну українській владі територію, де у вересні 2014 року ОСОБА_2 був взятий на облік в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, та продовжив отримувати страхові виплати до 30 вересня 2016 року.

Проте, з 01 жовтня 2016 року страхові виплати були припинені на підставі рішення комісії з питання призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території Бахмутської міської ради.

ОСОБА_2 з 01 жовтня 2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не набув статусу внутрішньо переміщеної особи та не звертався із заявою для продовження щомісячних страхових виплат.

Позивач після смерті батька звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у виплаті страхових сум йому було відмовлено через їх не нарахування УВД ФССУ в Донецькій області.

Вважає дії УВД ФССУ в Донецькій області щодо припинення нарахування виплат його батьку незаконними.

З огляду на викладене позивач просив суд визнати за ним право власності на грошові кошти, які входять до складу спадщини у вигляді страхових (соціальних) виплат, на одержання яких його батько мав право за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошових коштів, які входять до складу спадщини у вигляді страхових (соціальних) виплат, на одержання яких його батько мав право за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року.

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнано за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у вигляді страхових (соціальних) виплат, які входять до складу спадщини після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на одержання яких померлий мав право за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 сум страхових виплат за період з 01 жовтня 2016 року до 02 квітня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 . Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 гривень.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2023 року відповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області замінено на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 23 лютого 2023 року заява Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2022 року залишена без задоволення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області належним чином не був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, оскільки повідомлення (електронний документ) про судове засідання, яке було призначене на 15 листопада 2022 року о 08.25 годин доставлено в Електронний кабінет 15 листопада о 14.35 год.

Також посилається, що суд першої інстанції не врахував на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_2 не були нараховані та не належали страхові виплати, які би включалися до складу спадщини. Припинення нарахування Фондом соціального страхування страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 здійснено з 01 жовтня 2016 року, тобто за життя ОСОБА_2 , але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції Шашков В.В., який діє в інтересах Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки потерпілому ОСОБА_2 страхові виплати були призначені по життєво, тому останній мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду про продовження виплат. ОСОБА_2 за життя право на отримання страхових виплат не втратив, тому позивач як спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що, з урахуванням доводів апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду, суд першої інстанції до такого висновку дійшов передчасно, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно ч. 2, 4, 5, 6 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (ч. 8 ст. 128 ЦПК України).

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді страхових виплат, ухвалено проведення підготовчого судового засідання у справі відбудеться 02 листопада 2021 року о 13 годині 30 хвилин в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Про розгляд справи в судовому засіданні 15 листопада 2022 року (день ухвалення заочного рішення суду) відповідач Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області не був повідомлений належним чином.

Згідно довідки про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «Повідомлення» від 14.11.2022 року по справі 234/11864/21 було надіслано 14.11.2022 року 13:53:36 одержувачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , документ доставлено до електронної скриньки: 14.11.2022 року 14:02:22 року. (а.с. 65)

В матеріалах справи міститься копія повідомлення від 14.11.2022 року про розгляд справи, згідно якого сторони повідомляються про призначення судового засідання на 15 листопада 2022 року на 08 годину 25 хвилин. (а.с. 63)

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином і своєчасно повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи, який відбувся 15 листопада 2022 року.

Суд першої інстанції розглянув справу, не маючи відомостей про те, що відповідач повідомлений належним чином про дату, місце та час судового засідання, призначеного на 15 листопада 2022 року. Доводи апеляційної скарги в цій частині підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляд справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд розглянув справу за відсутності відомостей про належне повідомлення відповідача по справі, що відповідно до п. 3 ч.3 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 по суті, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02 вересня 2020 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області.

28 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після свого батька ОСОБА_2 на недоотриману пенсію з усіма до неї нарахуваннями, компенсаціями, відсотками у сумі 193 474,19 гривень.

Відповідно довідки, наданої приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області від 09 жовтня 2020 року за №284/01-16, на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 було зареєстровано спадкову справу за №98/2020. На вимогу заявника нотаріусом було зроблено запит до Фонду соціального страхування України, від якого отримано відповідь, що з 01 жовтня 2016 року було припинено нарахування щомісячних страхових виплат, які належали померлому згідно з рішенням комісії Бахмутської міської ради з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно повідомлення УВД ФССУ в Донецькій області від 05 липня 2021 року, ОСОБА_2 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області. З червня 2014 року м. Горлівка знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження згідно з Переліком населених пунктів, затвердженого розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року №1085-р. ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2016 року у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01 жовтня 2016 року ОСОБА_2 припинено нарахування щомісячних страхових виплат на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території Бахмутської міської ради. ОСОБА_2 з 01 жовтня 2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не набув статусу внутрішньо переміщеної особи та не звертався із заявою для продовження щомісячних страхових виплат до будь-яких відділень УВД ФССУ в Донецькій області.

Отже, спадкодавець ОСОБА_2 з вересня 2014 року перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, з 01 вересня 2014 року як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, проте з 01 жовтня 2016 року відділення припинило страхові виплати ОСОБА_2 , оскільки він не набув статусу внутрішньо переміщеної особи та не звертався із заявою для продовження щомісячних страхових виплат до будь-яких відділень УВД ФССУ в Донецькій області.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Відповідно підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовує шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Статтею 40 вказаного Закону (в редакції до 01 січня 2015 року) було передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Відповідно ч. 10 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 1.10 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 27 квітня 2007 року № 24, належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Відповідно ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

У ст. 46 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час припинення страхових виплат) передбачено випадки припинення страхових виплат і надання соціальних послуг: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалось, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно п. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1105-ХІV (у редакції від 28 грудня 2014 року № 77-VІІІ) Кабінет Міністрів України визначає особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

За таких обставин, припинення здійснення всіх страхових виплат через неотримання фізичною особою довідки внутрішньо переміщеної особи не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, безпідставним є посилання відповідача на неоскарження потерпілим ОСОБА_2 за життя дій фонду соціального страхування щодо припинення здійснення виплат, оскільки ОСОБА_2 мав право на отримання спірних страхових виплат відповідно до вимог Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», наявність підстав для припинення страхових виплат, передбачених статтею 46 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове и державне соціальне страхування», не встановлено.

За таких обставин позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець потерпілого ОСОБА_2 , має право на отримання спірних сум в порядку спадкування за законом, а тому апеляційний суд приходить о висновку про наявність правових підстав для задоволення позову щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату спадкоємцю сум страхових виплат за період з 01 жовтня 2016 року до 02 квітня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 .

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 травня 2021 року у справі № 243/9109/19.

Отже, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 .

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень.

Так як за наслідками апеляційного перегляду справи позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються у повному обсязі, підстав для відшкодування Головному управлінню Пенсійного фонду України витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2022 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді страхових виплат задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на грошові кошти у вигляді страхових (соціальних) виплат, які входять до складу спадщини після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на одержання яких померлий мав право за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , сум страхових виплат за період з 01 жовтня 2016 року до 02 квітня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 908 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 29 листопада 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста