Справа № 296/6805/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Кусік В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання цивільну справу за позовом КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

12.10.2022 КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом і просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення в сумі 64 169, 36 грн та витрати на оплату судового збору в сумі 2 481, 00 грн.

В обґрунтування позовної вимоги позивач зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради. З 01.08.2016 року по 01.10.2022 року відповідач не сплачував у повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 64 169, 36 грн.

12.10.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.12).

28.10.2022 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира у справі відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.15).

07.02.2023 заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира позов КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 64 169 грн 36 коп та судові витрати у розмірі 2 481 грн 00 коп(а.с.32-33).

03.03.2023 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 07.02.2023 року (а.с.44-51).

10.03.2023 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 07.02.2023 року призначено до розгляду (а.с.69).

30.05.2022 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 07.02.2023 року у цивільній справі за позовом КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; скасоване заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 07.02.2023 року у цивільній справі за позовом КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначити судове засідання по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.95-96).

08.06.2023 згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.97).

05.10.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.109-111).

Що стосується заперечення проти позовних вимог позивача представник відповідача зазначає, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Індивідуального або будь-якого іншого виду Договору з надання послуги з постачання теплової енергії з КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради ОСОБА_1 не укладав та актів виконаних робіт (наданих послуг ) з позивачем не підписував. Будь-яких письмових претензій з боку позивача щодо сплати послуг з постачання теплової енергії на ім`я відповідача не надходило, оплати рахунків що б свідчили про приєднання до договору з надання послуг відповідачем не здійснювалося.

Крім того, зазначає, що у матеріалах судової справи міститься довідка про склад сім`ї, видана начальником відділу збуту КП "Житомиртеплокомуненерго" станом на 11.10.2022 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири по АДРЕСА_2 , однак, надана позивачем інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що власником вказаного житлового приміщення є ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

05.10.2023 від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності (а.с.112-114).

Зазначає, що стягнення заборгованості за період з 01.08.2016 по 01.10.2022 суперечить чинному законодавству, а саме ст.ст.256, 257 ЦК України, де загальна позовна давність становить три роки, а у відповідності до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У свою чергу відповідно до положень ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, однак, позовна давність не переривалася, належних доказів поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано, тому стягненню підлягає заборгованість, яка утворилася за останні три роки, тобто у період з 01.10.2019 по 01.10.2022.

Враховуючи вищевикладене представник відповідача просить застосувати строк позовної давності по справі №296/6805/22.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи провести за відсутності представника та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.117).

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи провести за відсутності представника та у задоволенні позову просить відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Крім того, просить застосувати при вирішенні спору строки позовної давності (а.с.116).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті,надані сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме довідкою про склад сім`ї від 11.10.2022 (а.с.3), інформаційною довідкою, яка надійшла з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 26.10.2022 (а.с.14), фотокопією паспорту ОСОБА_1 (а.с.54-55), що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 28.04.2016 року.

У підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунок та виписку з особового рахунку, згідно яких з серпня 2016 року позивачем нараховується відповідачеві плата за послуги з централізованого опалення та заборгованість станом на 01.10.2022 року складає 64 169, 36 грн (а.с.5-7).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У частині першій статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача так і на виконавця.

Таким чином згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18).

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.

Частиною 6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Це випливає з положення статті 11 ЦК України відповідно до якої цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.

Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовився від послуг, які надавало КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, то в нього виник обов`язок сплатити ці послуги.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів того, що послуги відповідачу не надавалися, що він не користувався наданими послугами і потреби в таких послугах не мав належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

За результатами розгляду справи суд вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачем обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання у період з 01.08.2016 по 01.10.2022 у розмірі 64169, 36 грн.

Представником відповідача подано заяву про застосування позовної давність до заявлених вимог.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

У постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, від 29.102014 року № 6-169цс14, від 30.09.2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Як вище зазначалося суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 64169, 36 грн, яка виникла в період з 01.08.2016 по 01.10.2022.

З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 12.10.2022, тобто поза межами строку позовної давності.

Разом з цим у межах розгляду справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.08.2016 по 01.10.2019, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.

При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Прожитлово-комунальні послуги", відповідно до яких плата за комунальні послуги ( послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після несплати (часткової оплати) чергового платежу.

Натомість позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2019 року по 01.10.2022 у розмірі 26710, 39 грн заявлені в межах строку позовної давності, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1032, 71 грн.

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 26710 (двадцять шість тисяч сімсот десять) грн 39 коп та судові витрати у розмірі 1032 (одна тисяча тридцять дві) грн 71 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач :

КП Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради,

м.Житомир, вул. Київська, 48

Відповідач:

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

Cуддя Н. М. Анциборенко