Справа № 725/5349/23
Провадження № 2/715/544/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складi: головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретар судового засідання Майщук С.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представниці відповідача Сондей Я.А.

розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_2 до АТ «Чернівціобленерго» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з метою забезпечення його будинку електропостачанням він замовив в Глибоцькому районі електричних мереж «ВАТ ЕК «Чернівціобленерго» будівництво лінії електропередач від трансформаторної підстанції 171 по вул. 5-та Приміська в с. Чагор до його будинку. Вказував на те, що Глибоцький РЕМ здійснив будівництво ЛЕП ПЛ -0,4 кВ та передав йому згідно акту прийомки виконаних робіт за травень 2000 року виконані роботи по будівництву вказаної ЛЕП. Зазначав, що вказані роботи ним оплачено повністю, а в 2003 році його будинок було повністю підключено до вказаного ЛЕП. 27 липня 2017 року лінії електропередач Чагорська сільська рада передала у власність ПрАТ ЕК «Чернівціобленерго», що підтверджується договором №483-ю про безоплатну перечу у власність (ТП, КТП, ЗТП) від 27.07.2017 року, накладною №1 від 27.07.2017 року та актом приймання-передачі від 27.07.2017 року. В такий спосіб належна йому ЛЕП опинилась у володінні AT «Чернівціобленерго». Зважаючи на викладене, просить суд ухвалити рішення, яким витребувати на його користь з володіння АТ «Чернівціобленерго» лінію електропередач, яка складається із 14 залізобетонних опор, провідної лінії та інших конструктивних елементів від трансформаторної підстанції 171 по вул. П`ятій Приміській в с. Чагор Чернівецького району Чернівецької області.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, його представник адвокат Рештовий В.В. в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. В своїх поясненнях зазначив, що, оскільки судами раніше неодноразово в судових рішеннях зазначалось про наявність у позивача права власності на спірні об`єкти, то такі обставини не підлягають доказуванню.

Представниця відповідача АТ «Чернівціобленерго» адвокат Сондей Я.А. в судовому засіданні вказала, що обставини, викладені позивачем в позові не відповідають дійсності. ОСОБА_2 звернувся до ВАТ «ЕК «Чернівціобленерго» (новим найменуванням є АТ «Чернівціобленерго») з метою отримання послуг з приєднання до електричних мереж. На підставі заяви ОСОБА_2 АТ «Чернівціобленерго» виконало роботи по приєднанню будинку ОСОБА_2 до електромережі, дані роботи були оплачені ОСОБА_2 . При цьому він здійснив оплату за надані послуги, однак не набув права власності на збудовані ЛЕП. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Так, судом встановлено, що 26 лютого 1999 року ОСОБА_2 успадкований не завершений будівництвом житловий будинок в с. Чагор Глибоцького району, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. З метою забезпечення цього будинку електропостачанням ОСОБА_2 замовив в Глибоцькому районі електричних мереж «ВАТ ЕК «Чернівціобленерго» будівництво лінії електропередач від трансформаторної підстанції 171 по вул. 5-та Приміська в с. Чагор до його будинку. Глибоцький РЕМ здійснив будівництво ЛЕП ПЛ-0,4кВ та передав ОСОБА_2 згідно акту прийомки виконаних робіт за травень 2000 року виконані роботи по будівництву вказаної ЛЕП. Вказані роботи оплачені ОСОБА_2 повністю в сумі 7 434,40 гривень, що підтверджують квитанції: від 19.04.2000 р. та 24.05.2000 р., в тому числі за вартість використаних матеріалів та виконані роботи.

В 2003 році здійснено підключення житлового будинку до вищезазначених ЛЕП, що підтверджується робочим проектом, фіскальними чеками та технічними умовами на електропостачання.

Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності, зокрема статтею 387 цього Кодексу власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі №6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року, справа № 183/1617/16 погоджується з цим висновком Верховного Суду України, оскільки задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317, ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь- які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

З огляду на зазначені приписи законодавства та прецедентну практику Верховного Суду, суд вважає за необхідне дослідити підставність позовних вимог позивача крізь призму аналізу питання набуття ним права власності на спірне майно та як наслідок можливості його захисту в судовому порядку.

Зокрема, ОСОБА_2 вказує на те, що повітряна лінія електропередач від трансформаторної підстанції - 171 належить йому на праві приватної власності, оскільки будівництво вказаної лінії здійснювалось за його замовленням, а відтак він є власником вказаної ЛЕП. В обґрунтування посилається на преюдиційність зазначеного факту, зафіксовану неодноразово в судових рішеннях у спорах між ним та відповідачем.

В період виникнення спірних правовідносин відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів І працівників галузі, а також визначення правових, економічних та організаційних засад діяльності в електроенергетиці регулювалися Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року.

Згідно ст. 18 Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року проектування та будівництво (нове будівництво, розширення, реконструкція і технічне переоснащення) об`єктів електроенергетики здійснюється на основі законодавства про будівництво.

Стаття 128 Цивільного кодексу УРСР, що діяв в редакції станом на травень 2000 року, вказує на те, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Стаття 131 ЦК України вказує на те, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.

Главою 28 ЦК УРСР визначено правове регулювання договору підряду. Відповідно до змісту ст.ст. 332 336 цієї глави за договором підряду підрядчик зобов`язується виконати на свій риск певну роботу за завданням замовника з його або своїх матеріалів, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити виконану роботу.

Громадянин може прийняти на себе виконання роботи за договором підряду лише у випадках, не заборонених законом, і при умові виконання цієї роботи особистою працею.

На виконання робіт, передбачених договором підряду, складається кошторис.

Підрядчик зобов`язаний виконати роботу, обумовлену договором, з своїх матеріалів і своїми засобами, якщо інше не встановлене законом або договором.

Підрядчик, що виконує роботу з своїх матеріалів, відповідає за доброякісність матеріалів.

Якщо робота виконується повністю або частково з матеріалу замовника, підрядчик відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядчик зобов`язаний дати замовникові звіт про використання матеріалів і повернути лишок матеріалу.

Аналіз зазначених вище положень законодавства, що діяло станом на момент виникнення спірних правовідносин, а також поданих позивачем доказів, вказує на те, що між ОСОБА_2 та відповідачем мали місце договірні відносини підряду по виконанню робіт по приєднанню позивача до електромережі Глибоцького РЕМ. На це, зокрема, вказують і акт прийомки виконаних робіт за травень 2000 року з описами використаних матеріалів при здійсненні цих робіт. Квитанції, додані позивачем до позову, на які він посилається як на підставу набуття ним права власності на спірні об`єкти, в графі «підстава» містять записи: «за будівництво лінії» та «за виконання робіт по акту», а не придбання у власність цих спірних об`єктів. Зазначене в своїй сукупності свідчить не про набуття ОСОБА_2 права власності на об`єкти електроенергетики, а на сплату послуги приєднання споживання до мережі електропостачання. Більш того, як вбачається з паспорта повітряної лінії електропередачі низької напруги ПЛ-0,4 кв, Л-1, Л-2 від ТП 171, сама лінія була збудована вже станом на 1997 рік, а приєднання до неї позивача в 2000 році не могло породити в нього право власності на конструктивні елементи, використані відповідачем в процесі такого приєднання, оскільки останні в результаті перетворення стали невід`ємними частинами складної речі - лінії електропередачі низької напруги ПЛ-0,4 кв, Л-1, Л-2 від ТП 171

Також суд вважає за необхідне зазначити, що з 01.01.2019 року ринок електричної енергії було реформовано, та наразі взаємовідносини між учасниками ринку регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312, взаємовідносини у сфері приєднання до електричних мереж регулюються Кодексом систем розподілу, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310.

Відповідно до ПРРЕЕ власник електричних мереж - юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для розподілу електричної енергії, або юридична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі електричної енергії.

В свою чергу, повітряна лінія електропередачі (ПЛ) - електроустановка, призначена для передавання електричної енергії по проводах, розташованих просто неба і прикріплених за допомогою ізоляторів та арматури до опор або кронштейнів і стояків на інженерних спорудах (мостах, шляхопроводах тощо).

Отже, виходячи з вищевикладеного, чинним законодавством України чітко визначено, що ПЛ не може перебувати у власності фізичних осіб.

Щодо посилання ОСОБА_2 на те, що у рішеннях судів було вже встановлено преюдицію належності йому на праві власності спірної ПЛ-0,4кВ від ТП-171, суд зазначає наступне.

В постанові Чернівецького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року по справі №715/684/20 вказано «Виходячи з наведеного та матеріалів справи колегія суддів вважає, що оскільки ЛЕП повернулася у власність ОСОБА_2 , є придатною до використання, що підтверджується наявністю енергозабезпечення будинку позивача та інших споживачів електроенергією, отже шкоди їй не завдано, що унеможливлює відшкодування її повної вартості.».

В постанові Чернівецького апеляційного суду від 08 червня 2023 року по справі №725/79/23 вказано «З урахуванням обставин, які встановлені рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2020 року, постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року, апеляційний суд приходить до висновку, що право власності позивача на спірну лінію електропередач є порушеним внаслідок укладення договору про безоплатну передачу лінії електропередач Чагорською сільською радою у власність ПрАТ ЕК «Чернівціобленерго» від 27 липня 2017 року.».

ОСОБА_2 вважає, що у вище вказаних абзацах, суди підтвердили факт належності йому ПЛ-0,4кВ від ТП-171, з чим суд не погоджується.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Таким чином, судом, який на даний час розглядає справу, беруться до уваги фактичні обставини, встановлені в рішеннях судів при розгляді справ між ОСОБА_2 та АТ «Чернівціобленерго», а саме події та дії, що мали місце в процесі виникнення та розвитку спірних на сьогодні правовідносин, проте суд вправі не погодитися із правовою оцінкою таких обставин та відійти від неї.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на нормах законодавства, суд дійшов висновку про те, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 77-81, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 до АТ «Чернівціобленерго» про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 листопада 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя