Справа № 127/2-4740/2010
Провадження № 22-ц/801/2159/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 рокуСправа № 127/2-4740/2010м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України»,

заінтересована особа ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року, постановлену під головуванням судді Іщук Т. П., у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із заявою про заміну померлого боржника ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого 21 травня 2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці у цивільній справі № 2-4740/2010 щодо боржника ОСОБА_2 . Заява мотивована тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. перебуває вищевказаний виконавчий лист. Товариству стало відомо, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки на момент її смерті залишилось не виконане зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 136 223,05 доларів США, на підставі ст. 1281 ЦК України заявник направив до Першої вінницької державної нотаріальної контори вимогу кредитора до її спадкоємців, яка була передана за належністю приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І. Із відповіді останньої від 16 травня 2023 року за № 40/02-14 товариству стало відомо, що із заявою про прийняття спадщини звернувся рідний брат померлої ОСОБА_1 , донька померлої - ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини. За померлою ОСОБА_2 зареєстровані: житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки за цією ж адресою (кадастровий номер :02:011:0082 площею 0,052 га та :02:011:0067 площею 0,0512 га). Враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом, який прийняв спадщину, а тому набув статусу правонаступника, просило суд замінити померлого боржника ОСОБА_2 на її правонаступника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого 21 травня 2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці в цивільній справі № 2-4740-2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року заяву задоволено. Замінено померлого боржника ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого 21 травня 2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці в цивільній справі № 2-4740-2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а у справі постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про заміну боржника правонаступником ОСОБА_1 . Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 разом із померлою сестрою ОСОБА_4 являлись солідарними боржниками ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а така заміна боржника призведе до подвійного стягнення боргу із ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу в установлений судом строк не надходив.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів і вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2023 року вимогам вказаної статті відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 4 вересня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці в цивільній справі №2-4740/10 за позовом ПрАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалене рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/025/2007 року від 06 лютого 2007 року в сумі 136223,05 доларів СЩА, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 квітня 2010 року еквівалентно 1 079744,76 грн, з яких: заборгованість по кредиту 103 300,26 доларів США, заборгованість по відсотках 39922,79 доларів США; пеню в розмірі 150 000,00 грн та штраф в розмірі 75,00 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн (а.с.46-47).

Рішення набрало законної сили та 21 травня 2012 року та на його виконання було видано два виконавчих листи.

Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. (ВП №61405468), а виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В. В. (В.П. 70904671).

Постанова приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. про закінчення ВП №61405468 щодо ОСОБА_2 від 08 червня 2023 року скасована ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2023 року, а 04 вересня 2023 року зазначене виконавче провадження, щодо боржника ОСОБА_2 було відновлене.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується листом ВДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) № 548-28.28-35 від 29 березня 2023 року (а.с.8).

14 квітня 2023 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі ст. 1282 ЦК України звернулось до Першої вінницької державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців померлої ОСОБА_2 щодо виконання зобов`язань за кредитним договором № CNL-B00/025/2007 року від 06 лютого 2007 року в загальній сумі 1 231 639,76 грн, що була перенаправлена за належністю до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І.

16 травня 2023 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І. повідомила товариство про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернувся рідний брат померлої ОСОБА_1 , донька померлої ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини та про проінформування спадкоємця ОСОБА_1 про наявність вимог стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Також повідомила про відоме спадкове майно боржниці: житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки, за цією ж адресою з кадастровим номером :02:011:0082, площею 0,052 га та :02:011:0067, площею 0,0512 га (а.с.12-13).

Належність вказаного майна померлій підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 9 червня 2023 року ( а.с.86-88).

На даний час заборгованість перед стягувачем залишається непогашеною та рішення суду, що набрало законної сили, невиконаним.

Задовольняючи заяву стягувача, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок боржниці ОСОБА_2 по сплаті заборгованості за кредитним договором, стягнутої з неї рішенням суду за її життя, внаслідок смерті боржника не припинився і перейшов до її спадкоємця ОСОБА_1 у межах вартості майна, одержаного у спадщину, а тому заява підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто, підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 73-75 постанови Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни сторони відкритого виконавчого провадження, є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як спадкоємець другої черги за законом, прийняв спадщину, а тому набув статусу правонаступника ОСОБА_2 .

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 30 червня 2021 року в справі № 754/13738/13-ц зазначив, що правовідносини, які виникли між кредитором (позичальником) та боржником (який помер) після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України(з урахуванням положень статті 1281 ЦК України).

Відповідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено; у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених норм задоволення вимог кредитора спадкоємцем має відбуватись у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, обов`язок спадкодавця ОСОБА_2 щодо сплати заборгованості за кредитним договором, яка стягнута на користь кредитора рішенням суду із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємця ОСОБА_1 в межах успадкованого майна.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про подвійне стягнення з нього суми заборгованості, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково, або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, збіг солідарних боржників в одній особі не означатиме подвійного стягнення, що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Таким чином, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції у справі, що переглядається, не надав оцінки фактичним обставинам і неправильно застосував норми права, тому такі доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими.

Інші аргументи, наведені на обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права .

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності фактично зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення спірних правовідносин і висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук