ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1555/21 Номер провадження 22-з/814/278/23 Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
16 листопада 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
суддів: Абрамова П.С., Одринської Т.В.
при секретарі Філоненко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сенкевича Володимира Івановича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Зіньківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
Зміст позовних вимог
У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Зіньківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Просила суд визначити їй додатковий строк терміном в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22 травня 2021 року приватним нотаріусом Зіньківського нотаріального округу Полтавської області Глушенком В.В. відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальних дій відносно спадкового майна, оскільки нею було пропущено шестимісячний термін, встановлений для прийняття спадщини. Рекомендовано подати до суду позов про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 до Зіньківської міської ради, юридична адреса: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 40, Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено.

Визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , терміном у 1 (один) місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що причини, вказані ОСОБА_2 , є тими непереборними обставинами, які перешкоджали їй протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сенкевича Володимира Івановича задоволено.

РішенняЗіньківського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2021 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Зіньківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

На адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Сенкевича Володимира Івановича про ухвалення додаткового рішення, про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції у порядку ст. 141 ЦПК України, у розмірі 20000 грн. (а.с.101 - 105).

Перевіривши матеріали справи у межах вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно матеріалів справи, у апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сенкевич В.І. повідомив суд, що орієнтовний розрахунок судових витрат апелянта на професійну правову (правничу) допомогу в межах апеляційного розгляду справи становить 15 000 грн.

Згідно матеріалів справи, Полтавським апеляційним судом розглянуто дану справу в апеляційному порядку з прийняттям відповідної постанови 24 серпня 2023 року. Заяву про ухвалення додаткового рішення направлено засобами поштового зв`язку до Полтавського апеляційного суду 29 серпня 2023 року.

Тобто, представником ОСОБА_1 - адвокатом Сенкевич В.І. подано заяву про ухвалення додаткового рішення з врахуванням ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з врахуванням наданих доказів, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Сенкевич В.І. надав договір про надання правової допомоги від 18 квітня 2023 року. Згідно умов договору ОСОБА_1 , яку за довіреністю представляє ОСОБА_4 , яка іменується замовником та адвокат Сенкевич В.І. уклали договір про представництво інтересів замовника з питань щодо надання адвокатом правової допомоги замовнику в справі № 530/1555/21.

Згідно п.4.1.Сторони домовилися, що оплата послуг адвокатав частині вивчення наданих замовником документів, аналізу норм права застосованих судом першої інстанції при ухваленні рішення 06.12.2021 по справі № 530/1555/21, збирання додаткової доказової бази, підготування, складання й друкування апеляційної скарги, та клопотання про зупинення дії рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.12.2021 по справі 530/1555/21 складає 13500 грн, з розрахунку вартості однієї години послуг адвоката - 1500 грн. За кожне наступне засідання суду, вартість послуг складає 1500 грн. незалежно від витраченого часу на трансфер й судове засідання.

Згідно п.4.4. Гонорар успіху оплачується у розмірі 5 000 грн. при досягненні позитивного результату.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 - адвокатом Сенкевич В.І. надано акт прийому-передачі від 24 серпня 2023 року до договору № б/н від 18.04.2023 про надання правової допомоги, та квитанцію до прибуткового касового ордера № 2/04-23 від 27 квітня 2023 року на суму 13 500 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера № 3/08-23 від 24 серпня 2023 року на суму 6 500 грн.(а.с.105-107).

Згідно акту від 24 серпня 2023 року до договору № б/н від 18.04.2023 про надання правової допомоги адвокат виконав, а замовник прийняв у період з 18.04.2023 по 24.08.2023 - аналіз норм права застосованих судом першої інстанції при ухваленні рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.12.2021 у справі № 530/1555/21 - 2 години.; пошук судової практики з метою спростування мотивів зазначених в рішенні Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.12.2021 - 1 година; Підготування, складання та друкування апеляційної скарги та клопотання про зупинення дії рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.12.2021 - 6 годин.; Участь адвоката у судовому засіданні - 1 година. Додатково замовник сплачує «гонорар успіху» - 5000 грн. Загальна сума наданих послуг з правової допомоги погоджена сторонами у період з 18.04.2023 по 24.08.2023 становить 20 000грн.

За результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

На підставі викладеного та враховуючи, що умови договору адвоката з клієнтом не є обов`язковими для суду, а з урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності, характер та обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи з ціни/ предмету заявленого позову, принципу розумності, справедливості та пропорційності колегія суддів вважає, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить 15 000 грн. понесених витрат (визначена з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом і заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, складності справи).

Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сенкевича Володимира Івановичапро ухвалення додаткового рішення до постанови Полтавського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року - задовольнити частково і ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції, у розмірі 15 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2023 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська