ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року

м.Черкаси

Справа № 711/4120/23
Провадження № 22-ц/821/1684/23
категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л.І.,

суддів: Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.,

секретаря: Мунтян К.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради,

розглянувши у порядку письмового провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди, ухваленого під головуванням судді Скляренко В.М.,-

в с т а н о в и в :

26 червня 2023 року через систему Електронний суд ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є військовослужбовцем Черкаського зонального відділення Військової служби правопорядку, учасником бойових дій.

До 05 травня 2022 року йому була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1491,00 грн, віповідно до постанови КМУ № 540 від 07.05.2022 «Деякі питання виплати у 2022 році разової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нациських переслідувань», якою затверджено Порядок використання у 2022 році коштів Державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової гршової допомоги ветеранам війни і жертвам нациських переслідувань.

Вказує, що відповідач повинен був виплатити разову грошову допомогу у розмірі 9 670 грн, відповідно до положень ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», отже недоплата становить 8 179 грн.

Постановою Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 580/4476/22 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного суду від 23 грудня 2023 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних песій за віком. Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2022 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком у порядку, встановленому ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням фактично виплачених сум.

Тобто, судовим рішенням підтверджено протиправність та не законність прийнятого рішення відповідачем.

Вказує, що незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, тобто протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі і гідності.

Розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що завдана шкода викликала у нього негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Вказав, що йому притаманне особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, тому нехтування відповідачем його правом сприймалося ним як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача було порушено стан його душевної рівноваги, для відновлення якого доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати.

Також були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами та друзями. Завдану моральну шкоду оцінив в розмірі 87 100,00 грн, яку обчислив виходячи з розміру мінімальної заробітної плати для працездатних осіб (6 700,00 грн) за кожен місяць порушеного права.

На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 87 100,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 12,33 грн.

Рішення суду мотивовано обгрунтованістю доводів позивача про завдання відповідачем йому моральної шкоди у вигляді душевних страждань, які за своїм змістом та ступенем негативного впливу досягають такого значення, коли звичайне відновлення його прав та становища є недостатнім для усунення негативних наслідків, завданих протиправною бездіяльністю завдавача шкоди.

Суд зауважив, що відовідач не довів, що його протиправна бездіяльність не викликала у позивача психічне напруження у зв`язку з негативними переживаннями, нервозністю, дратівливістю, пов`язаних з необхідністю захисту його порушеного права на отримання передбаченої законом грошової допомоги.

Суд відхилив доводи відповідача щодо відсутності його вини у невиплаті грошової договопоми та звернув увагу, що згідно п.п. 2, 3 Порядку № 540 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцплітики.

Безпосередню виплату щорічної грошової допомоги у даному спірному випадку здійснює Депатрамент соціальної політики Черкаської міської ради, тому саме відповідач відповіає за правильність та коректність нарахування та виплати відповідної допомоги.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував принципи розумності, виваженості та справедливості, і вважає, обгрунтованим розмір 1 000,00 грн, а не 87 100,00 грн, як просив позивач.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, просив суд змінити рішення Придніпровського рйонного суду м. Черкаси від 18 вересня 2023 року шляхом збільшення моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь з 1 000 грн до 5 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що на день винесення рішення суду допомога до 05 травня в сумі 9 670,00 грн не була виплачена. Дана допомога не виплачена також і на день звернення з апеляційною скаргою.

Також, судом першої інстанції не було взято до уваги характер завданої моральної шкоди та тривалість її, оскільки виплата станом на сьогодні здійснена не була. У зв`язку з чим можна говорити про триваючий характер завданої моральної шкоди, яка на час подачі апеляційної скарги, не припинилась.

Судом не було взято до уваги висновки зроблені Конституційним Судом України , зокрема: Конституційний Суд у рішенні від 24.04.2018 зазначив, що аналіз ст.ст. 27, 28 Основного Закону України у системному зв`язку з його ст. 3 наведених позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що у ст. 27, 28 Конституції України інституціалізовано не лише негативний обов`язок держави утримуватись від діянь, які посягали б на права людини на життя та повагу до гідності, а й позитивний обов`язок держави, який полягає, зокрема, в забезпеченні належної системи національного захисту конституційних прав людини шляхом розроблення відповідного нормативного регулювання; впроваджені ефективної системи захисту життя, здоров`я та гідності людини; створенні умов для реалізації людиною її фундаментальних прав і свобод; гарантуванні порядку відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушень конституційних прав людини; забезпеченні невідворотності відповідальності за порушення конституційних прав людини ( п. 2 мотивувальної частини).

Вказує, що йому була завдана моральна шкода, яка полягала у стражданні та принижені, яких зазнав внаслідок протиправних дій відповідача.

Крім того, судом не було враховано практику Європейського суду з прав людини.

Посилається на практику щодо розгляду аналогічних спорів з приводу стягнення моральної шкоди за порушення права учасників бойових дій на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду 05 жовтня 2023 року, Департамент соціальної політики Черкаської міської ради просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.09.2023 відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування відзиву, посилаючись на постанову Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», від 31.03.1995 № 4, зазначає, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав. У зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможивість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вказує, що позивачем не надано до суду доказів щодо заподіяння шкоди його здоров`ю, не надано підтверджень вимушених змін у його життєвих і робочих стосунках, зниження престижу його ділової репутації, інших негативних наслідків моральної шкоди.

Виплата разової грошової допомоги до 5 травня визначена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», механізм використання цих коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною» для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, встановлений Порядком використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 540 від 07.05.2022, що свідчить про те, що виплата грошової допомоги не належить до самоврядних повноважень органів місцевого самоврядування (в даному випадку департаменту), а є делегованими. Дана виплата є загальнодержавною пільгою і не може бути змінена відповідачем, тому нараховання і виплата останньої здійснювалась відповідачем у розмірах, встановлених Порядком та в межах доведених державою кошторисних призначень.

Враховуючи вищевикладене, вина Департаменту, як органу місцевого самоврядування, у виплаті разової грошової допомоги позивачу в розмірі меншому, ніж передбачено Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відсутня, а вимога ОСОБА_1 про стягнення з Департаменту моральної шкоди є безпідставною.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 06.10.2020 /а.с. 7/ і є діючим військовослужбовцем Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, що не заперечується сторонами.

Позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня 2022 року у розмірі 1 491 грн.

07.06.2022 позивач разом з іншими заявниками звернувся (колективною) заявою до відповідача, в якій просив нарахувати та виплатити невиплачену частину грошової допомоги до 5 травня у 2022 році розміром п`ять мінімальних пенсій за віком на спеціальні рахунки Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку для виплати такої допомоги заявникам, серед яких він у сумі 9 670 грн (кожному).

Не отримавши відповіді, позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2022, яке було залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2022, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі № 580/4476/22 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2022 скасовано, визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у порядку встановленому ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням фактично виплачених сум.

В позовній заяві зазначено, що протиправні дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради завдали моральної шкоди позивачу, яка полягає у наступному: страждання та приниження внаслідок протиправних дій, оскільки порушення прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, що спричинили погане самопочуття та пригнічений настрій; негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасова відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я; приниження честі і гідності з тих підстав, що позивачу довелося присвятити багато часу, енергії та сил на захист порушеного права; вимушені додаткові заходи з самодисциплінування для підтримки необхідної продуктивності праці; порушення нормальних життєвих соціальних зв`язків через пригнічений стан.

Розмір компенсації завданої моральної шкоди позивач оцінює в сумі 87 100 грн, яка обчислена шляхом нарахування ставки мінімальної заробітної плати, визначеної законом станом на 01.01.2023, на кількість місяців з початку періоду протиправної бездіяльності відповідача по нарахуванню та виплаті грошової допомоги, тобто з червня 2022 року по червень 2023 року (6 700 грн х 13 місяців).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу положень ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статей 3, 56 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені у ст. 1167 ЦК України, відповідно до положень частини якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Згідно із пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та діючим військовослужбовцем.

Поставновою Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 580/4476/22 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного суду від 23 грудня 2023 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік у розмірі розмірі п`яти мінімальних песій за віком. Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2022 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком у порядку, встановленому ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням фактично виплачени сум.

Верховний Суд, задовольняючи адміністративний позов позивача, виходив з того, що з 27.02.2020 - дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі 1-247/2018 (3393/18) приписи п. 26 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у частині дії ст. 12 Закону № 3551-XII та приписи ст. 12 Закону № 3551-XII у редакції, яка передбачала визначення розміру вказаної допомоги Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, не можуть застосуватись у спірних відносинах, а відтак позивач має право на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ст.12 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону України від 25.12.1998 № 367-ХІV «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно із якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Також у постанові від 21.06.2023 № 580/4476/22 Верховний Суд дійшов висновку, що відповідач застосував до спірних правовідносин приписи постанови № 540, чим допустив протиправну бездіяльність, не застосувавши норми Закону № 3551-XII.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 стверджував, що незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком йому була завдана моральна шкода, яка полягає, у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій.

Також зазначив, що розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, взяв до уваги вищезазначені факти та в сукупності з наданими сторонами доказами, надав їм належну оцінку та дійшов обгрунтованого висновку, що протиправна бездіяльності відповідача встановлена постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 580/4476/22, а тому вказаний факт не підлягає доказуванню, враховуючи норми частини 4 статті 82 ЦПК України.

Бездіяльністю Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради було ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з порушенням його прав.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд вірно врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, час та зусилля, необхідні для відновлення порушеного права, доказу надані в підтвердження заявлених вимог, а також принципи розумності та справедливості та дійшов обгрунтованого висновку, що належним та достатнім засобом грошової компенсації моральної шкоди буде 1 000,00 грн.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що конкретний розмір моральної шкоди, завданої протиправними діями органу місцевого самоврядування у кожному окремому випадку, встановлюється індивідуально з урахуванням обставин справи та на підставі здійсненої судами правової оцінки доказів, наданих учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень. Він має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи та не має призводити до необгрунтованого збагачення позивача та невиправданої розтрати коштів державного бюджету.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для скасування законного і обгрнутованого рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2023 року у справі за позовом позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 22 листопада 2023 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко