КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/5430/23
УХВАЛА

22.11.2023 року

Київський районний суд міста Одеси в складі головуючого - судді Калініченко Л.В., оглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

20.11.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню ОСОБА_3 , у розмірі 15000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01.11.2023 року та до повноліття дитини, а також аліменти за минулий період в сумі 540000,00 грн.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Оглянувши вказану позовну заяву, судом встановлено, що у позовних вимогах позивачкою одночасно викладено вимогу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе майно ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що забезпечення позову врегульовано главою 10 ЦПК України.

У відповідності до положень ч.1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Здійснюючи розгляд заяви у порядку і строки передбачені статтею 153 ЦПК України, судом також здійснюється перевірка поданої до суду заяви на предмет її відповідності до змісту і форми, що передбачено статтею 151 ЦПК України.

Відповідно до положень статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити зокрема:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається, заявлена позивачем вимога про забезпечення позову у позовній заяві, як позовна вимога, не відповідає встановленій положеннями ЦПК України до форми її оформлення, яка подається окремою письмовою заявою про забезпечення позову.

Поряд з цим, судом встановлено, що заявляючи вимогу про забезпечення позову, позивачкою всупереч положенням ст. 151 ЦПК України:

- не зазначено жодного обґрунтування необхідності забезпечення позову;

- не вказано обґрунтуванням обраного заходу забезпечення позову;

- не вказано пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Також позивачкою, не вказано відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відносно учасників справи.

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що заявлена позивачем заява про забезпечення позову, оформлена у позовній заяві, не відповідає положенням ст.151 ЦПК України.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Приймаючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову, оформлена у позовній заяві як позовна вимога, у відповідності до вимог ч.10 ст. 153 ЦПК України, підлягає поверненню заявникові.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню, а також заявник не обмежений права на повторне звернення до суду з цією заявою після усунення недоліків, що слугували для її повернення.

Керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка оформлена позовною вимогою у позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів повернути заявникові.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.