Справа №345/3885/23
Провадження № 2/345/1043/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

09.11.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Калуська міська рада, про виділ у натурі частки із спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, а саме просить виділити йому в цілому у власність в натурі із спільної часткової власності частину нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме магазин, літера «А», загальною площею 406,2 кв.м.

Позов мотивує тим, що йому належить на праві власності 846/10000 частини нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме магазин під літерою «А», загальною площею 406,2 кв.м. Чаборик- ОСОБА_4 належить 45/10000 частини, а ОСОБА_3 140/10000 частини.

03.08.2023 року позивач надіслав відповідачам письмову пропозицію укласти договір про виділ у натурі належної йому частки. Одержавши цю пропозицію, відповідачки відповіді не надали, що свідчить про її неприйняття.

Позивач зазначає, що висновком від 10.07.2023 року №5137, складеним ФОП ОСОБА_5 , підтверджується технічна можливість виділу в натурі належної йому частки. Склад новоутвореного майна згідно цього висновку магазин, літера А, загальною площею 406,2 кв.м. Крім того, позивач просить врахувати, що належне йому приміщення магазину знаходиться на земельних ділянках, які належать йому на праві власності. Таким чином, існує технічна можливість виділу належної йому частки, що не буде порушувати прав та інтересів інших співвласників. За таких обставин позивач змушений звернутися із вищевказаним позовом до суду.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо задоволення позову.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.07.2014 року, індексний номер 24914260 (а.с.5) ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 846/10000 частки житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_1 . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6) вбачається, що 846/10000 належної ОСОБА_1 частки житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_1 становить літера А, магазин, загальною площею 406,2 кв.м. Належність ОСОБА_6 на праві власності 846/10000 частини нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а саме магазину, літера А, загальною площею 406,2 кв.м. підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.30).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.48-51), окрім ОСОБА_1 (846/10000 ідеальних часток), іншими співвласниками об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 є також:

- ОСОБА_2 (45/10000 ідеальних часток, літера «А», приміщення творчої майстерні, загальною площею 15,4 кв.м.);

- ОСОБА_3 (140/10000 ідеальних часток);

-територіальна громада м.Калуша в особі Калуської міської ради (7773/10000 ідеальних часток).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.

Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному

з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі,

а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Судом встановлено, що приміщення за адресою АДРЕСА_1 належать сторонам на праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника , який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий виділ можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16-ц (провадження № 61-13434св19) зроблено висновок, що «допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу».

До матеріалів справи долучено висновок ФОП ОСОБА_5 від 10.07.2023 року №5137 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (а.с. 27), відповідно до якого при проведенні поточної інвентаризації приміщень магазину, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 встановлено: склад об`єкту нерухомого майна літера «А», магазин загальною площею 406,2 кв.м., що становить 846/10000 частки нерухомого майна. Вказаним висновком підтверджується технічна можливість виділу належного позивачу вказаного об`єкта нерухомого майна, а саме склад об`єкту нерухомого майна за результатами виділу: літера «А» - магазин, загальною площею 406,2 кв.м. У висновку зазначено, що адреси новоутвореним об`єктам нерухомого майна присвоюються рішенням органу місцевого самоврядування.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої, другої статті 76, частини першої статті 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані

з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставин, які б перешкоджали виділу належного позивачу майна в натурі, судом не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст.317, 355, 356, 358, 364 ЦК України, керуючись ст.ст.76-81, 247, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Виділити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у власність в натурі в цілому як окремий об`єкт 846/10000 частини нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме магазин, літера «А», загальною площею 406,2 кв.м.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 09.11.2023року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ