Справа № 946/4113/23
Провадження № 2/946/2557/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно, -
09.06.2023 року позивачі звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять: визнати дійсним договір купівлі-продажу № 5847 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 17 жовтня 2000 року, та посвідчений Одеською товарною біржею; визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за кожною з них по частині житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та частині земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,0146 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (як частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала співвласникам на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 076666).
Свої вимоги обґрунтовують тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г., позивачам було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину житлового будинку, а також приймаючи до уваги те, що в якості правовстановлюючого документу на земельну ділянку надано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД № 076666 на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом було встановлено, що що ОСОБА_5 належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору № 5847 купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 17.10.2000 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі.
Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 17.10.2000 року за №5847. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений спадкодавцем, про що свідчить п.п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору спадкодавець відкрито володів та користувався придбаним житлом, при цьому договір нотаріально не був посвідчений.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року.
Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.
Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею».
Згідно ст.ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст. 657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.
Отже, реєстрація за ОСОБА_5 права власності на частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена відповідно до діючого на той час законодавства.
Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_5 належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,0146 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з переходом до нього права спільної сумісної власності на частину земельної ділянки у порядку, передбаченому ст. 30 ЗК України 1992 року від ОСОБА_4 .
Так, при укладенні договору № 5874 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.10.2000 між ОСОБА_4 та спадкодавцем ОСОБА_5 , між сторонами не укладався договір відчуження частини земельної ділянки, що належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 076666. В той же час, до ОСОБА_5 перейшло право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0293 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в порядку, передбаченому земельним законодавством станом на час укладення договору № 5874 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.10.2000.
Після смерті ОСОБА_8 , спадщину, зокрема, на подаровану їй земельну ділянку прийняла ОСОБА_10 , що підтверджується довідкою № 580/02-14 про спадкоємців по спадковій справі, виданою приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. 06.10.2016.
Таким чином, право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0147 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала співвласникам на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 076666 припинилося у зв`язку з виділом частини у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в натурі (на місцевості).
Отже, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0146 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (як частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала співвласникам на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 076666).
Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.07.2022 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_5 , згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72143059 від 13.04.2023 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г., інформація про заповіт складений ОСОБА_5 , відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являються:
- дружина ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 14.07.1984 року;
- донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В судовому засіданні встановлено, що згідно відомостей будинкової книги квартири АДРЕСА_3 , на день своєї смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за вказаною адресою, а спільно з ним були зареєстровані та проживали дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 , які таким чином прийняли спадщину.
Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г., позивачам було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину житлового будинку, а також приймаючи до уваги те, що в якості правовстановлюючого документу на земельну ділянку надано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД № 076666 на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 5847 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 17 жовтня 2000 року, та посвідчений Одеською товарною біржею.
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ), в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:
- 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,0146 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (як частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала співвласникам на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 076666).
Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:
- 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,0146 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (як частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала співвласникам на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 076666).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 17.11.2023 року.

Суддя: О.Я.Присакар