Справа № 754/4799/19
Провадження № 2/752/325/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 серпня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.,

в місті Києві у приміщенні суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в:

29 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Воронюк С.О., звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, у якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальний збиток у розмірі 285 000 доларів США.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що в 25.09.2018 року Деснянським районним судом м. Києва у кримінальному провадженні № 0004345 від 12.04.2016 року було ухвалено вирок (справа № 754/7262/17) за яким засуджено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до реальної міри покарання з конфіскацією майна. 30.01.2019 року Київський апеляційний суд закрив апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених.

Позивач є потерпілим у кримінальному провадженні.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_2 , діючи за попередньою змовою з двома особами, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), у травні 2015 року розмістили в інформаційній мережі Інтернет оголошення про купівлю та продаж іноземної валюти по курсу, що значно відрізняється від офіційного курсу НБУ. У 2016 році потерпілий ОСОБА_1 вирішив обміняти 285 000 дол. США на гривні. У пункті «Обміну валюти» з написом банк «Південний» ОСОБА_1 передав кошти ОСОБА_3 . Досудовим слідством встановлено, що після отримання від позивача 285000 дол. США для їх обміну та, попередньо перерахувавши їх на банківській машині для перерахунку грошей, ОСОБА_3 заблокував вхідні двері та вийшов через другий вхід з приміщення і з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Отже, ОСОБА_3 шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі 285000 дол. США, що в перерахунку згідно курсу НБУ станом на 03.06.2016 року еквівалентно 7139250 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І. від 14.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду і відкрито загальне позовне провадження.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва від 18.06.2020 року справа 754/4799/19 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.07.2020 року справу прийнято до провадження та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (а.с. 54).

Ухвалою від 02.08.2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Воронюка С.О. про призначення судової психологічної експертизи з метою визначення розміру морального відшкодування у справі, залишено без задоволення (а.с. 98).

Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, у встановлений судом строк, своїм правом на подання відзиву не скористалися.

Ухвалою від 02.08.2022 року підготовче провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 закрито (а.с. 100).

Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити.

Відповідачі, про дату та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Сяміна Д.М. просила суд відкласти розгляд справи, призначений на 02.08.2023 року, однак доказів на підтвердження причини неявки суду не надала.

Відповідач ОСОБА_2 , про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачу надано статус потерпілої особи в кримінальному провадженні, відомості про яке 12.04.2016 року були внесені до ЄРДР за № 0004345.

Вироком колегії суддів Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2018 року у справі № 754/7262/17 (провадження № 1-кп/754/111/18) засуджено ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ; кожного визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме, у заволоднні чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, та визначено: ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; ОСОБА_2 до відбуття покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_3 повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, в особливо великих розмірах, у травні 2016 р. розмістили в інформаційній мережі «Інтернет» на сайті «finance.ua» оголошення про купівлю та продаж іноземної валюти по курсу, що значно відрізнявся від офіційного курсу НБУ, вказавши у даному оголошенні абонентський номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселла» НОМЕР_1 , який попередньо був придбаний для вчинення кримінального правопорушення.

25.05.2016 р. близько 14.30 год. з метою готування до вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підібрали нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою створення у потерпілого хибної уяви про функціональне використання даного приміщення, обладнали його під пункт «Обміну валют», в якому розмістили стіл з портативним комп`ютером марки «Х-pression 350», серійний номер 06, та банківською машинкою для перерахунку грошових коштів марки «DoCash 3040 UV».

З метою реалізації спільного злочинного умислу, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 03.06.2016 р. приблизно об 11.30 год. отримала телефонний дзвінок на вказаний в оголошенні контактний номер мобільного телефону та домовилась про зустріч з ОСОБА_5 , який телефонував від імені потерпілого ОСОБА_1 , створюючи у співрозмовника хибну уяву про намір виконання своїх зобов`язань щодо обміну валюти, а в дійсності бажаючи заволодіти грошовими коштами шляхом обману, попередньо узгодила з ним час - о 13 год., місце зустрічі - АДРЕСА_1 , суму обміну грошових коштів, а саме, 285000 доларів США та курс обміну.

Того ж дня, приблизно о 13.05 год. до вищевказаного приміщення, а саме, до кімнати клієнтів, з метою обміну валют зайшов ОСОБА_1 зі своїм товаришем ОСОБА_5 , який запитав у ОСОБА_3 , чи здійснює той обмін валют, на що останній повідомив завідомо неправдиву інформацію про здійснення ним обміну валюти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, ОСОБА_3 , діючи згідно розподіленої йому ролі, користуючись створеною на місці вчинення злочину обстановкою, яка викликала у потерпілого впевненість про функціональне призначення приміщення, як пункту обміну валюти, отримав від ОСОБА_1 285000 доларів США для їх обміну та, попередньо перерахувавши їх на банківській машині для перерахунку грошей, сказав потерпілому, що відійде до сейфу їх обміняє, після чого ОСОБА_3 за допомогою кнопки магнітних замків заблокував вхідні двері, через які зайшли ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , позбавивши їх можливості вийти з вказаного приміщення, та, з отриманими від ОСОБА_1 грошима вийшов через другий вихід з приміщення і з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Таким чином, ОСОБА_3 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повторно заволодів шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі 285000 доларів США, що в перерахунку згідно курсу Національного Банку України станом на 03.06.2016 року еквівалентно 7139250 грн., тобто в особливо великому розмірі.

Відповідно до даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 03.06.2016 рок ОСОБА_1 повідомив, що цього дня о 13.30 год. по АДРЕСА_1 невідома особа під приводом обміну заволоділа його грошовими коштами в сумі 285 000 доларів США.

Відповідно до даних пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками потерпілий ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_5 впізнали ОСОБА_3 як особу, якій ОСОБА_1 передав грошові кошти для обміну.

Вирок набрав законної сили 30.01.2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи, що саме з вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому завдана матеріальна шкода, просить стягнути з відповідачів солідарно 285000 доларів США.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частинами 1-3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст.48 ЦПК України).

Відповідачем у цивільному процесі є особа, яка притягується судом до відповіді за порушення, оспорення або невизнання прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів позивача. У передбачених законом випадках відповідачами можуть бути й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача.

Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

З точки зору закону, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Як вбачається зі змісту вироку Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2018 року судом не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 був причетний до вчинення ним правопорушення саме по епізоду з ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у даній справі.

Одночасно в позовній заяві позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає порушення його прав з боку ОСОБА_2 .

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача до ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду із позовом звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі вставленому законодавством в сумі з урахуванням ціни позову - 9 605 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 22, 625,1166 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) суму матеріального збитку у розмірі 285 000 (двісті вісімдесят п`ять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Г. Плахотнюк