Справа № 493/1451/23
Провадження № 2/493/512/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику до суду сторін в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних витрат,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат, де позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь суму грошових коштів в розмірі 74107,98 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває пенсіонерка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій з 22.07.1991 року було призначено пенсію по інвалідності.

14.05.2015 року відповідачку переведено на пенсію по втраті годувальника.

08.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про проведення перерахунку пенсії в разі трати годувальника відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» на підставі довідки про заробітну плату від 29.01.2021 року № 274.

11.02.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення про проведення перерахунку.

При опрацюванні особових рахунків пенсіонерів, було виявлено, що перерахунок пенсії було проведено без достатньої на то правової підстави, як наслідок з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року відповідач отримувала пенсійні виплати у розмірі 17120,33 грн., а повинна була отримувати у розмірі 5148,67 грн.

Після встановлення зазначених обставин, пенсійну справу було опрацьовано, приведено у відповідність та винесено рішення № 69 від 09.09.2021 про скасування рішення від 11.02.2021.

Окрім того, вказаним рішенням № 69 від 09.09.2021 відповідачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника згідно з довідкою про заробітну плату від 29.01.2021 № 274 розмір заробітної плати якої визначено на 06.09.2017 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657, оскільки перерахунок пенсії проводиться у разі зміни розмірів посадових окладів для працівників прокуратури після 13.12.2019, які є підставою для перерахунків пенсії за вислугу років.

Проведення перерахунку пенсії без достатньої на то правової підстави, призвело до того, що відповідач за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року отримала суми пенсійних виплат у більшому розмірі та як наслідок виникла переплата пенсії у розмірі 74107,98 грн.

Головним управлінням винесено рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 13.09.2021 № 914, та які станом на даний час відповідачем добровільно не повернуті, які позивач просить стягнути з відвідача, оскільки остання в добровільному порядку відмовилася відшкодовувати зазначену суму.

Відповідач надіслала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позовні вимоги вважає безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню. Посилаючись на те, що твердження позивача про те, що у період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року вона отримувала пенсійні виплати у розмірі 17120 грн. є неправдивим, так як дані пенсійні витрати вона отримувала у розмірі 5148 грн. Зазначивши, що з 2015 року по 2019 рік посадові оклади працівників прокуратури значно збільшились, але призначена пенсія пенсіонерам не перераховувалась, так як КМУ не визначив умови та порядку перерахунку, в зв`язку з чим 13.12.2019 року рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України було встановлено цей порядок. На її звернення Міністерством соціальної політики 25.01.2021 року було надіслано роз`яснення, що вона має право на перерахунок пенсійних виплат та рекомендовано звернутись до УПФ із відповідною заявою. Звернувшись до УПФ її заяву було розглянуто у лютому 2021 року і перераховано пенсійні виплати із заробітної плати її чоловіка, яка складала 31492,16 грн. у розмірі 17120 грн за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року, однак до 01 квітня 2021 року вона отримувала пенсію у розмірі 5148,67 грн. У квітні 2021 року пенсійний фонд витребував в обласній прокуратурі нову довідку про заробітну плату її чоловіка, яка станом на 15.03.2021 року складала 52266,66 грн., тому з 1 квітня 2021 року вона почала отримувати пенсію у розмірі 17690 грн. Крім того, відповідач зазначила, що відповідно з рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2021 року перерахунок пенсій проводиться з першого числа місяця наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено, але не більше як за 12 місяців. У травні 2021 року Пенсійний фонд зробив перерахунок виплат, але не за 12 місяців, а за 6, тобто за період з 01.10.2020 року по 30.03.2021 року і перерахував різницю між отриманою пенсією за даний період і тією, яка була призначена у розмірі ціни позову. Тому вона вважає, що пенсія перерахована без будь-яких порушень чинного законодавства.

Ухвалою від 26.09.2023 року постановлено відкрити провадження у вказаній справі та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач в якості доказів надав до суду копію заяви ОСОБА_1 за призначенням/перерахунком пенсії від 08.02.2021 року, розписку-повідомлення, копію рішення № 69 від 09.09.2021 року «Про скасування раніше прийнятого рішення від 11.02.2021 року про проведення перерахунку пенсії по збільшенню заробітної плати по ЗУ «Про прокуратуру» та про відмову в його проведенні», протокол перерахунку за період з 01.09.2020 року по 30.09.2021 року, копію рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 13.09.2021 року № 914, та лист-звернення до відповідача № 1500-0404-8/115128 з вимогою добровільно відшкодувати переплату.

З огляду на умови ст. 82 ЦПК України, суд вважає, що учасниками справи визнається та обставина, що відповідач дійсно перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, їй була призначена пенсія по інвалідності, яка в подальшому перерахована на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру», в результаті чого виявлено 74107,98 грн. надміру виплаченої пенсії, які вона відмовилася відшкодовувати.

Ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вказує на те, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача.

За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом.

Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч. 1ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).

Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Тобто, виходячи з викладених норм, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав.

При цьому позивачем у позовній заяві не зазначено, саме в чому полягає та які неправомірні дії відповідача призвели до нарахування та безпідставного підвищення до пенсії, але в той же самий час позивач сам зазначає, що при призначені пенсії ОСОБА_1 були помилково застосовані норми Закону № 2262-ХІІ.

В українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Однак в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має характер людського фактору і допущена під час виконання працівником ГУ ПФУ в Одеській області своїх повноважень та не може вважатися рахунковою помилкою.

Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум невірно нарахованої пенсії не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних витрат відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 17.11.2023 року.

СУДДЯ