Справа №524/2479/21
Провадження №2/524/1414/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 13692,02 грн, 3% річних в сумі 443,46 грн та інфляційних втрат в сумі 940,04 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач зареєстрований в АТ «Полтаваобленерго», як споживач послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач надає послуги в повному обсязі у відповідності до якісних показників. Відповідач в порушення вимог законодавства, не здійснював своєчасної оплати одержаних послуг, в результаті чого допустив заборгованість, яка станом на 09.03.2021 становить 13692,02 грн. З урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції сума боргу складає 15075,52 грн.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності. Просила застосувати наслідки пропуску позовної давності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Автозаводської районної адміністрації.

Згідно із наданим позивачем розрахунком, сума боргу станом на 09.03.2021 за період із березня 2014 року по березень 2019 року становить 13692,02 грн; сума 3% річних та інфляційні втрати за період із квітня 2018 року по січень 2021 року включно становить 443,46 грн та 940,04 грн, відповідно..

НОРМИ ПРАВА

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються ЗУ « Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі Закон № 2189-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону № 2189-VIII наведені у ньому терміни вживаються в такому значенні: виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

В ст.2 Закону № 2189-VIII визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно із п.2 ч.1 ст.5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Виконавцями послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води(п.п.3,4 ч.2 ст.6 № 2189-VIII)

Згідно із п.5 ч.2 ст.7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом(ч.1 ст. 322 ЦК України)

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В ч.1 ст.256, 257, 264, ч. 3,4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

В постанові від 31 січня 2019 року по справі № 524/5847/16-ц(провадження № 61-30563св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виклав таку позицію: «Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини другої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.»

Суд приймає до уваги те, що відповідач, як власник майна, зобов`язаний його утримувати, в тому числі сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги.

Оцінюючи доводи відповідача щодо пропуску позивачем строків давності, суд відзначає наступне.

Позивачем були заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за період із березня 2014 року по березень 2019 року включно. Загальна позовна давність за платежами за 2014 рік спливала в 2017 році, за платежами за 2015 рік в 2018 році, за платежами за 2016 рік в 2019 році, за платежами за 2017 рік в 2020 році, за платежами за 2018 рік в 2021 році та за платежами за 2019 рік 2022 році. Позов було подано до суду 25.03.2021.

Разом із тим, відповідно до п.12,19 Розділу «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

В п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України постановляє : установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України постановляє: установити з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.

З огляду на те, що карантин було введено з 12 березня 2020 року, то позовна давність за платежами з лютого 2017 року, продовжує свою дію на строк карантину.

Судом також було встановлено, що судовим наказом від 10.05.2018 по справі 524/2387/18 з ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , на користь ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, стягнуто заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2015 по 31.01.2018 у сумі 6950,55 грн. Крім того, судовим наказом від 24.06.2015 по справі 524/4479/15-ц з ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , на користь ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, стягнуто заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.08.2013 по 30.04.2015.

Отже, борг за період із серпня 2013 року по січень 2018 року був стягнутий з попереднього власника нерухомого майна.

З цих підстав, суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути із відповідача на користь позивача борг за період із лютого 2018 року по березень 2019 року в сумі 6395,50 грн та 3% річних в сумі 443,46 грн та інфляційних втрат в сумі 940,04 грн, а всього 7778,97 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1171,32 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства « Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії, що розташоване за адресою: м.Кременчук, просп. Свободи, 8 суму боргу з урахуванням також 3% річних та індексу інфляції в розмірі 7778,97 грн та судові витрати в сумі 1171,32 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ