Справа № 572/3589/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ведяніної Т. О.

при секретарі - Шевні І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу № 572/3589/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та примусово зняти його з реєстрації.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_3 . В зазначеному будинку крім неї проживають члени її родини чоловік та троє дітей, а також її рідний брат ОСОБА_2 . У 2015 році з її братом ОСОБА_2 трапився нещасний випадок, та внаслідок захворювання він став інвалідом І-А групи. Він не може самостійно рухатися та пересувається на колясці. Брат був розлучений, часто вживав алкоголь, тому вона як найближчий родич взяла лікування та реабілітацію на себе, після реабілітації забрала брата на себе. Щоб оформити пенсію по інвалідності, потрібна була реєстрація, тому вона пустила брата мешкати до себе, а також зареєструвала останнього у своєму будинку. Між тим відповідач зловживає спиртними напоями, та в стані сп`яніння не контролює свої дії. Він дозволяє собі нецензурні висловлювання у її бік та бік її родини, коли чоловіка не має дома, відповідач піднімає на неї руку та спричиняє їй тілесні ушкодження. Свідками подібної агресивної поведінки є її неповнолітні діти. На даний час проживати з відповідачем в одному будинку неможливо, оскільки він пошкоджує її майно, б`є вікна, кидається в її сторону предметами, може спалити будинок і вбити. Він веде себе неврівноважено, нестримано. В зв`язку з негативною поведінкою брата, позивачка неодноразово викликала працівників поліції, однак жодних заходів до брата не було вжито. Добровільно покинути будинок відповідач не бажає. Позивачка зазначає, що вона не може вільно і безперешкодно пересуватися в своєму будинку, вільно розпоряджатися своїми речами, спокійно відпочивати в своєму житлі та виховувати дітей, чим порушуються її права на вільне користування своєю власністю, в зв`язку з чим змушена звернутися за захистом свої прав до суду. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, оскільки систематично порушує правила соціального співжиття, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення. Наявність реєстрації ОСОБА_2 створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Позивач в судове засідання подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення.

Клопотання позивача про розгляд справи у її відсутності судом задоволено.

Інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння та користування нерухомим майном. Ці правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Надана суду позивачем копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 січня 2020 року та схема земельної ділянки - доводять, що ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В даному випадку способом захисту цивільних прав особи, відповідно до ст.16 ЦК України є припинення дії, яка порушує право.

Таким чином, при вирішенні такого спору слід з`ясувати чи є особа власником майна та чи чиняться іншою особою певні перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні належним йому майном.

Із наданої копії паспорта серії НОМЕР_1 та довідки про склад сім`ї №2723 від 10.11.2021 року відповідач ОСОБА_2 проживає та зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 з 12.01.2016 року.

Згідно із ст. 387 ЦК України - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Факт вселення ОСОБА_2 до вказаного у позові будинковолодіння підтвердила в своїй позовній заяві позивачка, яка вказала, що відповідач вселився до цього будинку, коли отримав травму і йому потрібна стороння допомога, є інвалідом І групи і потребує стороннього догляду. Дане підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 та медичними епікризами.

Статтею 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Згідно з частинами першою-другою статті 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Крім того, виходячи з офіційного характеру заходів запобігання і громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача або членів його сім`ї на підставі ст. 116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, факт застосування заходів запобігання судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, виконавчими комітетами, іншими уповноваженими органами, а заходів громадського впливу - органами самоорганізації населення (будинкові, вуличні, квартальні комітети, тощо), повинні підтверджуватися письмовими доказами. Неправомірна поведінка правопорушника повинна створювати об`єктивну, а не суб`єктивну неможливість спільного проживання. Тому незначні порушення, а також порушення, що є таким лише на думку окремих осіб у силу їх суб`єктивного сприйняття, продиктованого певним ставленням до правопорушника чи властивостями характеру, не повинні спричиняти виселення. Для виселення за цією підставою необхідно встановити систематичність протиправних дій і безрезультатність застосування до правопорушника заходів попередження і громадського впливу.

Таким чином, законодавством встановлений чіткий порядок для виселення наймачів, членів сім`ї, які проживають разом з власниками житла.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог крім документів, які підтверджують її право власності на будинок та стан здоров`я відповідача, більше нічого не надано, та не є тими доказами, які в порядку ч.1 ст. 116 ЖК України слугували би підставою для виселення позивача із спірної квартири.

Суд не може взяти до уваги пояснення позивача , що її брат веде себе неправомірно до неї, пошкоджує майно, будинок, висловлюється в її адресу та членів її сім`ї нецензурною лайкою , оскільки дане не підтверджено доказами.

Крім цього, суд враховує, що відповідач є інвалідом І групи А, власного житла не має.

З врахуванням наведеного, на думку суду, позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачка не надала суду належних та допустимих доказів підтверджуючих, що відповідач систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для позивачки проживання з ним в одному будинку, що до нього вживалися раніше заходи попередження що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів або заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

На підставі ст.ст. 328, 387, 395, 396, 390, 398 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265,280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жительки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення із зняттям з реєстрації - відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: