08.11.2023 Справа № 363/1187/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Петрова Б.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-2 адвоката Дяковського О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2) про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, 3% від простроченої суми, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2021 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою та з урахуванням заяви від 01 липня 2021 року про збільшення позовних вимог, просив:

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на його користь 21556, 40 грн доплату страхового відшкодування; 2134 грн інфляційні втрати; 594,56 грн 3% річних за користування чужими грошовими коштами; 2537,70 грн пеню; 3598, 40 грн витрат на проведення експертизи;

стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2000,00 грн франшиза; 25000,00 моральна шкода;

стягнути з відповідачів на його користь сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн та судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 лютого 2020 року близько 21:30, на 28 км. а/д Вишгород-Десна сталася дорожньо-транспортна пригода: водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Hyundai Accent, р.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем Fiat Doblo, р.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Автомобіль Fiat Doblo, р.н.з. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 (позивач) на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 .

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 21 квітня

2020 року у справі №363/852/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в страховій компанії «Брокбізнес», згідно полісу №АО/4803625, та ліміт відповідальності за шкоду завдану майну складає 130000,0 грн., франшиза 2000,00 грн.

25 лютого 2020 року позивач звернувся до СК «Брокбізнес» та подав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Працівник страхової компанії повідомив, що належний позивачу транспортний засіб буде оглянуто експертом.

26 лютого 2020 року представник страхової компанії оглянув належний позивачу транспортний засіб та склав протокол огляду. Щодо необхідності подачі заяви про виплату страхового відшкодування позивачу повідомлено не було. На звернення позивача до страхової компанії, йому повідомлено, що транспортний засіб вважається знищеним, а питання про виплату перебуває на розгляді.

Після звернення за правовою допомогою, страхова компанія листом від 29 квітня 2020 року повідомила, що позивачем заява на виплату страхового відшкодування не подавалася.

6 травня 2020 року позивач подав до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування.

Листом від 12 травня 2020 року страхова компанія повідомила позивачу про виплату останньому страхового відшкодування в розмірі 67640,44 грн.

29 липня 2020 року позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 67640,44 грн.

Позивач не згоден з розміром виплаченого відшкодування, оскільки вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 набагато більша, ніж виплачене страхове відшкодування. Разом з тим, позивач не може за отримане страхове відшкодування придбати інший аналогічний транспортний засіб.

На адвокатський запит від 20 липня 2020 року страховою компанією надано документи, на підставі яких було здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 5 травня 2020 року розмір страхового відшкодування було здійснено на підставі Звіту №2820, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 395191,94 грн., ринкова вартість до дорожньо-транспортної пригоди 109640,44 грн., та Висновку №3636, згідно якого вартість залишків автомобіля Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 40000,0 грн.

Розмір страхового відшкодування, розрахованого Страховою компанією склав:

109 640,44 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП згідно Звіту №2820) 40 000,00 грн. (вартість залишків ТЗ після ДТП згідно Висновку №3636) 2000,00 грн. (франшиза, згідно Полісу №А0/4803625 (лист МТСБУ №9-02/39858 від 30.12.2020) = 67 640,44 грн.

Отримавши страхове відшкодування, позивач, дослідив ринок аналогічних транспортних засобів в мережі інтернет та встановив, що аналогічний транспортний засіб пропонується до продажу в середньому за 150 000,00 грн в той же час експертом страхової компанії вартість аналогічного ТЗ було визначено в сумі 109000,00грн.

Позивач не погоджуючись із сумою виплаченого страхового відшкодування, вважаючи, що експертом у Звіті №2820 необґрунтовано занижено вартість транспортного засобу з урахуванням відновлених складових кузова, які ним не відновлювалися, забруднення, пошкодження, потертості оббивки салону, яка забруднилася в результаті ДТП.

Позивач самостійно звернувся до судового експерта з метою визначення розміру завданого матеріального збитку внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу Fiat Doblo.

Відповідно до висновку №05/09 Експертного дослідження по визначенню ринкової вартості до і після ДТП та матеріального збитку КТЗ складеного 15 листопада 2020 року, ринкова вартість автомобіля Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 до дорожньо-транспортної пригоди склала 135126,84 грн., ринкова вартість автомобіля Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди склала

43930,00 грн., матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 приймається рівним його ринковій вартості та складає

135126,84 грн.

З урахуванням результату вказаного висновку експерта, позивач вважає, що страхова компанія «Брокбізнес» недоплатила йому суму страхового відшкодування у розмірі

21556,40 грн (135 126,84 грн. (ринкова вартість автомобіля Fiat Doblo до ДТП згідно) - 67640,44 грн. (виплачене страхове відшкодування) - 43930,00 грн. (ринкова вартість автомобіля Fiat Doblo після ДТП згідно Висновку №05/09) - 2000,00 грн. (франшиза).

Також, згідно статті 625 ЦК України, позивачем здійснено розрахунок інфляційних витрат, які становлять 2134,72 грн, та 3% річних, які становлять 594,56 грн, та відповідно до статті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пеню, яка складає 2537,70 грн.

Крім цього, позивач зазначає, що діями водія ОСОБА_2 , якого визнано винуватим у вчинення дорожньо-транспортної пригоди, заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює у 25000,00 грн.

Щодо вжиття заходів досудового врегулювання, позивач зазначив, що 7 травня

2020 року він звернувся до ПрАТ СК «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке ПРАТ «СК «Брокбізнес» було йому виплачене, але в заниженому розмірі, телефонні переговори, щодо перегляду розміру страхового відшкодування результату не дали результату, інших заходів досудового врегулювання не здійснювалось. 26.09.2020 другому відповідачу ОСОБА_2 було надіслано повідомлення про огляд ТЗ експертом для складання експертного висновку, однак ОСОБА_2 на огляд не прибув та на зв`язок, для вирішення питання відшкодування шкоди, не виходив. Інших заходів досудового врегулювання спору не здійснювалось.

Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 1 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено 13 травня

2021 року.

29 квітня 2021 року до суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 заперечує проти позовних вимог позивача та, посилаючись на положення статті 22, пункту 33.3

статті 33, пунктів 34.2, 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає безпідставними вимоги щодо стягнення витрат пов`язаних із залученням експерта, оскільки після повідомлення позивачем про дорожньо-транспортну пригоду 25 лютого 2020 року, наступний день 26 лютого 2020 року страхова компанія забезпечила проведення огляду експертом транспортного засобу позивача та вчасно здійснено огляд за результатами якого складено Звіт №2820 від 4 березня 2020 року.

Щодо визначення ринкової вартості транспортного засобу позивача, у відзиві зазначено, що згідно Звіт №2820 від 04.03.2020 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, ринкова вартість транспортного засобу Fiat Doblo, р.н. НОМЕР_2 , становить 109640,44 грн, а вартість відновлювального ремонту складає 395 191,94 грн. У зв`язку з тим, що транспортний засіб Fiat Doblo р.н. НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, страхова компанія замовила дослідження його вартості після ДТП та відповідно до Висновку №3636 від 04.05.2020 про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу вартість транспортного засобу після ДТП складає 40000 грн. Відповідач-1, з урахуванням положень статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснив розрахунок страхового відшкодування позивачу таким чином: 109640,44 грн. -

40 0000 грн. - 2000 грн. = 67 640,44 грн. Звідки: 109640,44 грн. - ринкова вартість транспортного засобу Fiat Doblo р.н. НОМЕР_2 до ДТП згідно Звіту №2820 від 04.03.2020 р.; 40 0000 грн. - ринкова вартість транспортного засобу Fiat Doblo р.н. НОМЕР_2 після ДТП згідно Висновку №3636 від 04.05.2020р.; 2000 грн. - франшиза згідно полісу №АО/4803625. Відповідач-1 вважає, що відповідно до Закону та у межах і порядку здійснення страхового відшкодування, страховою компанією виконано вимоги Закону та полісу страхування.

У відзиві також зазначено про невідповідність висновку експерта №05/09 від 15.11.2020, долученого позивачем, оскільки під час огляду 30 вересня 2020 року експерт Новоселецький В.А. звернув увагу на те, що кузов транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 фарбувався, але не було пораховано кількість пофарбованих та відремонтованих деталей та не перевірив товщину лакофарбового покриття на них. На фотографіях видно, що експерт не здійснював інструментального дослідження з використанням пристрою для вимірювання товщини лакофарбового покриття для виявлення деталей, що ремонтувалися. Разом з тим, експертом ОСОБА_3 порушено п. 1.6 щодо ідентифікації КТЗ і п.п. 6.3.3. п.6.3 Методики, оскільки рік виготовлення КТЗ прийнято за календарною датою його виготовлення. Таким чином, експерт не провів повну ідентифікацію вказаного транспортного засобу та прийняв рік його виготовлення, як 1 січня 2008 року. Крім того, вказано, що згідно особливих відміток в свідоцтві про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , транспортний засіб Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 переобладнаний з вантажного, однак з фотографій які додані до висновку чітко видно, що автомобіль обладнаний та використовувався як вантажний, тобто без сидінь для пасажирів і з залізною перегородкою між водієм та вантажним відділом. Усі зазначені недоліки та порушення, допущені у висновку № 05/09 від 15 листопада 2020 року призводять до необґрунтованого завищення ринкової вартості вищезазначеного транспортного засобу, при цьому, відповідач-1 вважає що доводи позивача про заниження вартості транспортного засобу експертом страхової компанії є безпідставними, оскільки, під час огляду 26.02.2020 транспортного засобу, оцінювачем виявлено та зафіксовано в протоколі огляду і шляхом фотографування фактори що впливають на процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, тобто встановлено, більше трьох деталей кузова Fiat Doblo, р.н. НОМЕР_2 , які раніше відновлювалися та фарбувалися, що кузов має деформації не пов`язані з ДТП без пошкодження, лакофарбового покриття, та встановлено і зафіксовано наявність пошкоджень та потертостей оббивки салону і сидінь. Про виявлене, позивач міг і не знати, враховуючи, що транспортний засіб зареєстровано у 2015 році і він є не першим власником.

Щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, зазначено, що позовна заява не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та враховуючи, що відповідачу не надіслано копії доказів, якими позивач обґрунтовує витрати на правничу допомогу, що узгоджено у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18. На підставі викладеного, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та зменшити розмір витрат на правничу допомогу позивача на 100 % таких заявлених витрат.

29 квітня 2021 року до суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» надійшла заява про призначення у справі автотоварознавчої експертизи з урахуванням матеріалів судової справи.

Судове засідання, призначене на 13 травня 2021 року відкладено на 7 липня 2021 року, з урахуванням клопотання представника позивача та відповідача про відкладення розгляду справи.

17 червня 2021 року до суду від представника позивача адвоката Мартинюка С.М. надійшла відповідь на відзив ПрАТ СК «Брокбізнес», у якій зазначено про безпідставність заперечень відповідача-1 щодо відшкодування страховиком витрат, понесених позивачем на залучення експерта, якого він змушений був залучити, у зв`язку із заниженням у проведеній страховиком експертизи реальної вартості втраченого позивачем майна. Представник позивача вказує, що експерт страховика не звернув увагу на зазначене експертом у протоколі огляду транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 , фарбування кузову (дефекти лакофарбового покриття), проте враховано дефекти лакофарбового покриття, тобто дефектів, які виникли в процесі експлуатації (потертості, царапини ЛФП), у зв`язку з чим, було використано відповідні коефіцієнти, що зменшують вартість транспортного засобу при розрахунку його ринкової вартості. Також представник позивача зазначає, що відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, ФДМУ від

24 листопада 2003 року №142/5/2092 з наступними змінами та доповненнями, експерт не зобов`язаний проводити інструментальні дослідження товщини лакофарбового покриття транспортного засобу. Крім того, судовим експертом Новоселецьким В.А. ідентифікацію транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 було проведено належним чином на підставі наявних офіційних документів про реєстрацію даного транспортного засобу, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , відповідно до якого автомобіль був виготовлений у 2008 році. Натомість, у звіті №2820 від

4 березня 2020 року складений оцінювачем ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не брався до уваги, та зазначено, що транспортний засіб виготовлено 24 жовтня 2007 року та до звіту не долучено даних, які використовуються під час оцінки й отриманні з ресурсів мережі Інтернет, із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL- адреси. Як зазначає представник позивача, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , транспортний засіб Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 , є пасажирським. Звіт № 2820 від 4 березня 2020 року складений оцінювачем ОСОБА_4 , виготовлений на основі недостовірних даних, з порушенням Методики та ігнорування даних наведених у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 , тому даний звіт є неналежним та недопустимим доказом, та свідчить про заниження ринкової вартості досліджуваного транспортного засобу. Вважає, що висновок судового експерта Новоселецького В.А. №05/09 від 15 листопада 2020 року, складено у відповідності до Методики та ЗУ «Про судову експертизу», без ігнорування офіційних документів по зазначеному КТЗ, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тому вказаний висновок є належним та допустимим доказом по справі, та відображає реальну вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 . Щодо заяви відповідача про не співмірність витрат на правову допомогу з обсягом наданих послуг є голослівною, та такою, що не заслуговує на увагу, оскільки заявлені вимоги позивачем витрати на правову допомогу є реальними та співмірними із обсягом наданої правової допомоги.

1 липня 2021 року до суду від представника позивача адвоката Мартинюка С.М. надійшли заперечення та пояснення на заяву про призначення експертизи, у яких зазначено про неналежність та недопустимість такого доказу як Звіт № 2820 від 4 березня 2020 року, складений оцінювачем ОСОБА_4 , оскільки він не відповідає даним та Методиці, що свідчить про заниження ринкової вартості досліджуваного транспортного засобу. При цьому вважає належним та допустимим доказом висновок судового експерта Новоселецького В.А. №05/09 від 15 листопада 2020 року, який складено у відповідності до Методики та ЗУ «Про судову експертизу».

1 липня 2021 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог та їх розмір зазначено судом в описовій частині рішення вище.

У судовому засіданні, ухвалою від 1 липня 2021 року призначено у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, 3% від простроченої суми, відшкодування майнової та моральної шкоди, судову автотоварознавчу експертизу.

29 вересня 2021 року до суду від представника позивача адвоката Мартинюка С.М. надійшло клопотання про долучення доказів.

Листом від 30 вересня 2021 року вказану цивільну справу витребувано з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Ухвалою від 2 листопада 2021 року поновлено провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання на 29 листопада 2021 року.

Ухвалою від 29 листопада 2021 року клопотання представника позивача задоволено. Долучено до матеріалів справи надані представником позивача докази, а саме: копію листа Головного сервісного центру МВС №31/1020А3-14283 від 12 липня 2021 року, копію листа ТОВ «Інернет-Реклама РІА» №01/09/2021-01 від 1 вересня 2021 року, роздруковані сторінки оголошень з мережі Інтернет, згідно посилань, наведених у листі ТОВ «Інтернет-Реклама РІА» № 01/09/2021-01 від 1 вересня 2021 року (крім оголошення №26415431, сторінка якого не відкривається). Проводити подальшу авто товарознавчу експертизу з їх урахуванням. Направлено матеріали зазначеної цивільної справи до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, для проведення судової автотоварознавої експертизи, відповідно до ухвали суду від 1 липня 2021 року. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

11 травня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення транспортно-товарознавчої експертизи у зв`язку з несплатою вартості судової експертизи або експертного дослідження впродовж 30 днів з дня отримання розрахунку вартості, а також повернуто матеріали цивільної справи № 363/1187/21.

Ухвалою суду від 12 травня 2022 року поновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, 3% від простроченої суму, відшкодування майнової та моральної шкоди. Продовжено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження у судове засідання на 2 серпня 2022 року о 10:00.

2 серпня 2022 року від представника відповідача-1 ПрАТ «СК «Брокбізнес» надійшла заява про доручення до матеріалів справи доказів судових витрат, а саме по оплаті витрат на проведення експертизи, та просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Судові засідання, призначені на 2 серпня та 29 вересня 2022 року, не відбулися у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у інших судових справах. Наступне судове засідання призначено на 15:30 26 жовтня 2022 року, про що повідомлено учасників провадження.

При цьому 28 вересня 2022 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес» про направлення матеріалів справи до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судової автотоварознавчої експертизи, відповідно до ухвали суду від 1 липня 2021 року.

У призначене судове засідання сторони не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, при цьому від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у його відсутності, проти направлення матеріалів справи до експертної установи не заперечує.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року направлено матеріали цивільної справи №363/1187/21 до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, для проведення судової автотоварознавчої експертизи, відповідно до ухвали суду від 1 липня 2021 року.

20 квітня 2023 року до суду повернулись матеріали цивільної справи та висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи

№СЕ-19/111-22/50955-АВ від 7 квітня 2023 року.

Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, 3% від простроченої суму, відшкодування майнової та моральної шкоди. Продовжено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження у судове засідання на 27 червня 2023 року о 14:00, про що повідомлено учасників провадження.

27 червня 2023 року у приміщенні суду представник відповідача-1- ПрАТ «СК «Брокбізнес» ознайомився із матеріалами справи.

У судове засідання, призначене на 27 червня 2023 року учасники провадження не зявилися, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 10:00 5 вересня 2023 року.

4 вересня 2023 року до суду, через систему «Електронний суд», від представника відповідача-2 адвоката Дяковського О.С. надійшли письмові пояснення в частині стягнення моральної шкоди.

У судове засідання 5 вересня 2023 року з`явився позивач, інші учасники не з`явилися, при цьому представник відповідача-2 перебував у приміщенні суду. У зв`язку із відсутністю доказів вручення судової повістки відповідачу-1, у зв`язку із відсутністю у залі суду представника відповідача-2, розгляд справи відкладено на 16:00 7 листопада 2023 року.

Після судового засідання, 5 вересня 2023 року представником відповідача-2 подано до суду пояснення в частині стягнення моральної шкоди.

У судове засідання, призначене на 7 листопада 2023 року взяли участь позивач та представника відповідач-2 адвокат Дяковський О.С. Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився,про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача-1, суд врахував думки позивача та представника відповідача-2, а також положення статті 223 ЦПК України.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

У судовому засіданні позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та у заяві про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди зазначив, що отримав стрес у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та пошкодженням його автомобіля, який не підлягає ремонту. Зазначив також, що деталі, які залишилися від транспортного засобу продав.

Представник відповідача-2 заперечував проти позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 , вказуючи про відсутність обґрунтування та доказів моральної шкоди, заподіяної позивачу, у розмірі 25000,00 гривень, про що також зазначено ним у письмових поясненнях від 4 та 5 вересня 2023 року.

Заслухавши позивача, представника відповідача-2, дослідивши у судовому засіданні письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 23 лютого 202 року близько 21:30 на 28 км автомобільної дороги Вишгород-Десна, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 (позивач), та «Hyndai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 (відповідач-2)

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 21 квітня

2020 року (справа №363/852/20) ОСОБА_2 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (том 1 а.с. 13).

Так, як зазначено у постанові суду, 23.02.2020 року близько о 21 год. 30 хв., на 28 км. а/д Вишгород-Десна, гр. ОСОБА_2 в порушення п. 16.13 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Accent» держаний номер НОМЕР_1 , при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «Fiat Doblo», держаний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, в наслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_2 вчинив правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП. ОСОБА_2 у судовому засіданні, провину у вчиненому правопорушенні визнав.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , убачається, що власником транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску є ОСОБА_1 (том 1 а.с.24).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai Accent» держаний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Прат «СК «Брокбізнес» згідно Полісу №А04803625 та страхова сума за шкоду майну становить 130000,00 грн, страхова сума за шкоду життю та здоров`ю 260000, 00 грн, франшиза 2000,00 грн (том 1 а.с. 16, 17).

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Брокбізнес» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ (том 1 а.с. 26-27).

26 лютого 2020 року експертом за участі позивача складено протокол №2820 огляду колісного транспортного засобу «Fiat Doblo», держаний номер НОМЕР_2 (том 1 а.с. 37 на звороті-38).

Відповідно до Звіту №2820 від 4 березня 2020 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 на замовлення ПрАТ СК «Брокбізнес» (дата оцінки 26.02.2020), про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Fiat Doblo», держаний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 станом на 26 лютого

2020 року:

вартість відновлювального ремонту КТЗ , визначена за витратним підходом, складає 395191,94 грн;

ринкова вартість КТЗ, визначена за порівняльним підходом, може складати

109640,44 грн (інструментальні дослідження КТЗ на проводилися);

вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ станом на 26 лютого 2020 року, без урахуванням ВТВ становить 109640,44 грн. (том 1 а.с. 33-37).

Як зазначено у вказаному Звіті, у даному випадку сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat Doblo» є більшою від його ринкової вартості.

Згідно висновку№3636 від 4 травня 2020 року про вартість пошкодженого КТЗ «Fiat Doblo», держаний номер НОМЕР_2 , вартість пошкодженого КТЗ становить 40000,00 грн (том 1 а.с. 48-51).

7 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Брокбізнес» із заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування (а.с.29).

Будь-які докази про звернення позивача до страховика із такою заявою раніше, суду не надано, при цьому як убачається із листа ПрАТ СК «Брокбізнес» від 29 квітня 2020 року на адвокатський запит від 24 квітня 2020 року, страхова компанія не має можливості надати повний розрахунок суми страхового відшкодування, оскільки очікує від експертної організації Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу (том 1 .с. 25).

Так, згідно розрахунку страхового відшкодування від 5 травня 2020 року, страхового акту №87483/1 від 12 травня 2020 року, сума страхового відшкодування становила

67640, 44 грн. (а.с. 31,32), про що позивача повідомлено листом від 12 травня 2020 року та про виплату вказаної суми у строки, передбачені законодавством (том 1 а.с. 53).

Згідно виписки/особового рахунку з 29 липня 2020 року по 30 липня 2020 року, ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування згідно наказу №87483/1/1 та акта № 87483/1 від 12 травня 2020 року, згідно полісу АО4803625 без ПДВ (том 1 а.с. 54).

Позивач, не погоджуючись із сумою виплаченого страхового відшкодування та визначено страховиком вартістю транспортного засобу, вважаючи її заниженою, він звернувся до експерта Новоселецьким В.А. та згідно висновку №05/09 експертного дослідження по визначенню ринкової вартості до і після ДТП та матеріального збитку КТЗ, складеного вказаним експертом 15 листопада 2020 року на замовлення позивача:

ринкова вартість КТЗ «Fiat Doblo», держаний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження станом до ДТП складає 135126,84 грн (інструментальні дослідження КТЗ на проводилися);

вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, внаслідок пошкодження при ДТП приймається рівною його ринковій вартості станом до ДТП та складає

135126,84 грн;

ринкова вартість КТЗ «Fiat Doblo», держаний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження станом після ДТП складає 43930,00 грн (том 1 а.с. 61-79).

Згідно копії квитанції №718128 від 30 вересня 2020 року, за проведення експертизи автомобіля Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 , сплачено вартість послуги у розмірі 3598 грн. 40 коп. (том 1 а.с. 80).

З урахуванням наведеного позивач порушує питання про відшкодування зі страховика відповідальності винуватця ДТП решти вартості його пошкодженого автомобіля у розмірі 21556,40 гривень та, у зв`язку із невиплатою вказаної суми, з урахуванням статті 625 ЦПК України, статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заявлено про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, пеню та витрат на проведення експертизи, а з винуватця

ДТП франшизи та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності із положеннями частини другої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України

№1961-IV від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Пунктом 1.12 статті 1 Закону № 1961-IV передбачено, що дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

При цьому Розділом ІІІ Закону № 1961-IV визначено порядок здійснення страхового відшкодування на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону № 1961-IV).

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За правилами статті 31.1. Закону № 1961-IV розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Статтею 34 Закону № 1961-IV встановлено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, а протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Крім цього, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35 Закону №1961-IV).

Вимоги до заяви та додатків до неї встановлено пунктами 35.1 та 35.2 статті Закону №1961-IV.

Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (пункт 35.3 статті 35 Закону № 1961-IV).

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 36 Закону № 1961-IV встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Згідно із пунктами 36.4, 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 37 Закону № 1961-IV передбачає виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (пункт 36.7 Закону №1961-IV).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395.

Далі, відповідно до статті 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночною діяльності.

Наказом Міністерства Юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 була затверджена «Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатом розгляду цієї справи, судом достовірно встановлено, що факт ДТП

23 лютого 2020 року дійсно мав місце. Вказана ДТП сталася за участю автомобілів Fiat Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний позивачу, та Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 (відповідач-2) та якого судовим рішення визнано винуватим у порушення Правил дорожнього руху України, і цивільно-правову відповідальність якого було застраховано у відповідача-1.

З аналізу досліджених у судовому засіданні письмових доказів, з урахуванням наведених вище норм Законів, судом встановлено, що ПрАТ СК «Брокбізнес» (відповідач-1) виконано покладений на нього, як страховика цивільно-правової відповідальності винуватця ДТП відповідач-2, обов`язок щодо визначення суми заподіяних потерпілому у ДТП (позивачу) шкоди та здійснення йому виплати суми страхового відшкодування у розмірі, визначеному експертом на замовлення страховика, та розмірі ліміту відповідальності за умовами договору страхування, укладеного з відповідачем-2, а також у строки встановлені Законом № 1961-IV.

З матеріалів цієї справи слідує фактичне фізичне знищення автомобіля позивача, внаслідок ДТП спричиненого відповідачем-2. При цьому, позивач, отримавши повідомлення про розраховану страховиком суму відшкодування, не оскаржив прийняте страховиком рішення та отримав суму страхового відшкодування від відповідача-1.

Так, після отримання у липні 2020 року страхового відшкодування від відповідача-1, позивач розпорядився залишками належного йому транспортного засобу, на власний розсуд, зокрема, як зазначив у судовому засіданні, продав їх, проте не вказав суму виручених коштів, та у вересня 2020 року звернувся до судового експерта з метою визначення суми заподіяних йому збитків, оскільки за отримані кошти страхового відшкодування не має можливості придбати аналогічних автомобіль.

Звертаючись з позовом, позивач вважає, що сума страхового відшкодування, виплачена йому страховою компанією, є заниженою, оскільки відшкодування виплачене на підставі Звіту з визначення вартості збитку, складеного на замовлення ПрАТ СК «Брокбізнес», а вартість завданих позивачу збитків є вищою, з посиланням на висновок №05/09 Експертного дослідження по визначенню ринкової вартості до і після ДТП та матеріального збитку КТЗ складеного 15 листопада 2020 року на замовлення позивача.

Так, відповідач-1 - ПрАТ СК «Брокбізнес», не погоджуючись із доводами позивача та наданим позивачем висновком, а також заперечуючи проти позовних вимог

ОСОБА_1 , скористався правом заявити перед судом клопотання на призначення судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення ринкової вартості транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 , до дорожньо-транспортної пригоди, станом на 23 лютого 2020 року.

Отже, з огляду на наявність в матеріалах справи наданого стороною позивача Висновку та наданого стороною відповідача-1 Звіту та Висновку, які за своїми висновками були різними щодо визначення вартості транспортного засобу до та після ДТП, на підставі ухвали суду у даній справі була проведена судова автотоварознавча експертиза.

Згідно Висновку експерта №СЕ-19/111-22/50955-АВ КНДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України від 7 квітня 2023 року, складеного на виконання ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 1 липня 2021 року у цій справі, ринкова вартість транспортного засобу «Fiat Doblo», держаний номер НОМЕР_2 до дорожньо-транспортної пригоди станом на дату пригоди 23 лютого 2020 року становила 80668,00 грн. (том2 а.с. 82-102).

Як зазначено у висновку судового експерта, під час проведення ним призначеної судом товарознавчої експертизи, досліджувалися та аналізувалися наявні у матеріалах справи: Звіт №2820 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Fiat Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 04.03.2020 (дата оцінки 26.02.2020), виконаний СОД ОСОБА_4 , на замовлення ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС» (а.с.33-52); Висновок № 05/09 експертного дослідження по визначенню ринкової вартості до і після ДТІІ та матеріального збитку КТЗ від 15.11.2020 (дата оцінки - 23.02.2020), виконаний судовим експертом Новоселецьким В.А. на замовлення позивача ОСОБА_1 (а.с. 61-78); фотозображення на CD-R диску, наявному в цивільній справі (а.с. 136); інші документи, в яких містяться пояснення і посилання про технічний стан й пошкодження автомобіля, наявними в матеріалах справи.

На підставі вихідних даних з матеріалів справи, реєстраційних даних зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 25.08.2015, дослідження VIN-коду автомобіля відповідно за допомогою комп`ютерної програми «Auto VIN» [8] та Інтернет-джерела [9], а також використовуючи спеціальні знання експерта-автотоварознавця, згідно Висновку експерта №СЕ-19/111-22/50955-АВ КНДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України, встановлено, що рік випуску транспортного засобу, належного позивачу ОСОБА_1 , є 2007 рік, фактична дата виготовлення 24.10.2007, що також узгоджується із даними Звіту №2820 від 4 березня 2020 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності на замовлення ПрАТ СК «Брокбізнес».

Отже доводи позивача, що дата виготовлення належного йому транспортного засобу 2008 рік спростовуються висновками двох різних експертів.

Також, як убачається із висновку експерта №СЕ-19/111-22/50955-АВ КНДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України КТЗ «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , заводом-виробником виготовлено у версії вантажний малотоннажний фургон, та згодом було переобладнано в легковий пасажирський, шляхом монтажу другого ряду сидінь кустарного виробництва та встановлення бокових вікон.

Судовий експерт у висновку №СЕ-19/111-22/50955-АВ зазначив, що під час виконання Звіту та Висновку оцінником та судовим експертом довідкову ціну досліджуваного КТЗ визначено за результатом дослідження спеціалізованих для продажу транспортних засобів періодичних Інтернет-видань «AutoRIA» та «RST.ua», керуючись п. 7.35 Методики [5], причому у Звіті оцінником вирішується питання визначення довідкової ціни шляхом підбору КТЗ у вантажно-пасажирському варіанті 2007 року виготовлення (а.с. 45-46); а у Висновку судовий експерт у пасажирському варіанті 2008 року виготовлення (відповідно до реєстраційного документа) (а.с. 81-86).

Тому, під час розрахунку ринкової вартості КТЗ судовим експертом використовується виключно цінова інформація, викладена в офіційному довіднику «Бюлетень автотоварознавця» №111 [7], актуальному станом на дату оцінки, методом аналізу цін аналогічних КТЗ з коригуванням відповідно до технічних характеристик КТЗ, модифікації та строку експлуатації, у результаті чого, встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до дорожньо-транспортної пригоди станом на дату пригоди - 23 лютого 2020 року, становила: 80668,00 грн.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи висновки щодо визначення ринкової вартості транспортного засобу позивача до і після ДТП та матеріального збитку, заподіяного позивачу, з точки зору їх належності та допустимості в процесі доказування у даній справі, суд враховує таке.

Відповідно до частини третьої статті 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (частина перша статті 106 ЦПК України).

Згідно зі статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Враховуючи пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», суд обирає серед наданих варіантів той, який більш реальний та об`єктивний, не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Суд вважає, що висновок судової автотоварознавчої експертизи

№СЕ-19/111-22/50955-АВ КНДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України, об`єктивно визначає вартість пошкоджень транспортного засобу «Fiat Doblo», держаний номер НОМЕР_2 , є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивача, узгоджується з іншими матеріалами справи, складений судовим експертом згідно з вимогами статті 106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність та відповідає вимогам чинного законодавства, а посилання позивача на Висновок, складений на його замовлення спростовується, як цим Висновком так і Звітом і Висновком страховика.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Брокбізнес» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування задоволенню не підлягають, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з ПрАТ «СК «Брокбізнес» пені, інфляційних втрат та 3% від простроченої суми, а також витрат на проведення експертизи.

Водночас, вирішуючи позов у частині заявлених позивачем вимог до відповідача-2 ОСОБА_2 про відшкодування франшизи та моральної шкоди слід зазначити таке.

Полісом №АО/4803625 передбачена франшиза в розмірі 2000 грн.

Відповідно до статті 12.1. Закону № 1961-I, у якій зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати

2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 36.6 № 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Як убачається із матеріалів, наданих відповідачем-1, страховик, визначив суму страхового відшкодування із вирахуванням суми франшизи у розмірі 2000,00 гривень, яка, з урахуванням положень статті 1194 ЦК України, має бути відшкодована потерпілому винуватець ДТП, тобто відповідачем-2.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Тобто визначальним для стягнення моральної шкоди є порушення прав позивача внаслідок неправомірності дій іншої особи.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується роз`яснення Пленуму Верховного Суду, викладені в пункті 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 (з наступними змінами та доповненнями) про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач обґрунтовує завдання йому відповідачем-2 моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн. тим, що він, внаслідок ДТП, винуватцем у якій визнано відповідач-2, пережив стрес, йому спричинено майнову шкоду фактичним знищенням транспортного засобу, що унеможливило його використання, що зумовило порушення встановленого ритму його життя.

Суд врахував, що пошкодження майна в ДТП завжди породжує негативні емоції у людини і можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків.

Разом з тим, з огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, а також враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини відповідача-2, та із застосуванням принципів розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача-2 на користь позивача у розмірі 5000,00 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідачів 908,00 грн судовий збір, сплаченим ним за подання позову до суду, та судові витрати пов`язані із розглядом справи, надавши попередній розрахунок у розмірі 13408,00 грн.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А згідно із пунктами 13 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Як встановлено судом, позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК Брокбізнес» відмовлено, а позов у частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково, суд вважає що заявлені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу пропорційно щодо задоволеного розміру позовних вимог з відповідача-2 ОСОБА_2 у розмірі 111,00 грн (7000 х 908: 57421,78).

Водночас, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, наявність у матеріалах справи клопотання ПрАТ «СК Брокбізнес» (відповідача-1) про розподіл судових витрат, понесених відповідачем-1 під час розгляду справи, а саме по оплаті витрат на проведення експертизи, призначеної судом, у розмірі 1015,20 грн, суд дійшов висновку, що вказані витрати слід покласти на позивача.

Як убачається із змісту позовних вимог, у позовній заяві заявлено вимогу про стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи, при цьому до позовної заяви додано попередній розрахунок таких витрат, проте зазначені у розрахунку витрати не узгоджуються з зазначеними витратами у Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 20.04.2020.

Так, як убачається із умов Договору про надання правової допомоги від 20.04.2020 (пункту 4.1), укладених між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Мартинюком С.М., та Додаткової угоди №1 від 20.04.2020 до вказаного договору, після надання правової послуги клієнту, адвокат складає Акт прийому-передачі наданих послуг та надає його у двох примірниках клієнту. При цьому, суду не надано та у матеріалах справи відсутні такі Акти, а позивач не міг зазначити суму понесених ним витрат на правову допомогу.

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як зазначає Верховний Суд, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, беручи до уваги заперечення відповідача-1 щодо вимог позивача про відшкодування йому судових витрат, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем понесених ним витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-89, 133, 137, 141, 174, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 274-279, 352, 354 ЦПК України, статтями 11, 15, 16, 23, 979, 999, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, 3% від простроченої суми, відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , невиплачене страхове відшкодування - франшиза у розмірі 2000 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі

111,00 грн., а всього стягнути 7111 (сім тисяч сто одинадцять) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» судові витрати пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 1015 (одна тисяча п`ятнадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-1: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», , юридична адреса: м. Київ, вул. Білоруська, 3;

Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О.П. Лукач