КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 487/1510/23
Провадження № 2/488/1197/23 р.
18.12.2023 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання Кралі В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Альфа Гарант" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотньої вимоги (регресу),-
ВСТАНОВИВ:
Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що постановою Заводського районного суду міста Миколаїва від 23.11.2021 року у справі № 487/8015/21, встановлено, що 12.10.2021 року о 16 год. 45 хв. в м. Миколаєві, по пр. Богоявленському, в районі буд. 234/2, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 , став учасником ДТП, після чого залишив місце пригоди. Вказаним ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10А ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КупАП.
Позивач ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» зверталося до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 17 961,28 грн. Однак, дана вимога була проігнорована та жодних виплат з боку відповідача на користь позивача здійснено не було.
В зв`язку з тим, що відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку, позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав та законних інтересів.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. У поштових повідомленнях листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
12.10.2021 року о 16 год. 45 хв. в м. Миколаєві, по пр. Богоявленському, 234/2 відбулася дорожньотранспортна пригода за участю транспортного засобу «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «RENAULT SANDERO», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 .
Даний факт підтверджується постановою Заводського районного суду міста Миколаїва від 23.11.2021 року у справі № 487/8015/21, відповідно до якої відповідача по даній справі ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та 124 КУпАП . Постанова набрала законної сили 06.12.2021 року.
Також, 18.10.2021 року, у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власник пошкодженого КТЗ «RENAULT SANDERO», державний номерний знак НОМЕР_3 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи.
Таким чином, на виконанням п. 34.2, ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільне правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 29.10.2021 року з метою встановлення вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу «RENAULT SANDERO», державний номерний знак НОМЕР_3 представником ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було проведено огляд вказаного транспортного засобу.
На підставі чого, 01.11.2021 року позивачем ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було складено Консультацію №22-D/97/9, відповідно до якої встановлено, що вартість матеріального збитку приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та складає: 19 961,28 грн., без ПДВ.
У зв`язку з чим, 29.11.2021 року позивачем ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №ЦВ/21/6281.
Як зазначено у постанові Заводського районного суду міста Миколаїва від 23.11.2021 року у справі № 487/8015/21, що 12.10.2021 року о 16 год. 45 хв. в м. Миколаєві, по пр. Богоявленському, в районі буд. 234/2, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 , став учасником ДТП, після чого залишив місце пригоди. Вказаним ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10А ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.
Згідно п. в) пп.38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо:
- він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Також, ч. 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток (відповідача).
Позивач ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» зверталося до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 17 961,28 грн. Однак, дана вимога була проігнорована та жодних виплат з боку відповідача на користь позивача здійснено не було.
Отже, розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» складає: 17 961,28 грн.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з положеннями п. 22.1. ст. 22 Закону №1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Таким чином, Законом покладається обов`язок страховика по відшкодуванню шкоди третім особам у межах обумовлених сум страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Таким чином, страховик несе відповідальність в межах ліміту з вирахуванням франшизи та значення коефіцієнте фізичного зносу.
Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин стороною відповідача до суду не надано.
При цьому судом враховується, що згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Із урахуванням встановлених вище обставин справи, суд вважає доведеними твердження позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та вбачає достатність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суми стахового відшкодування.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на наведене, сума судового збору в розмірі 2 684,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 259, 263, 264, 265, 268, 280-289, 351-355 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Альфа Гарант" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотньої вимоги (регресу) - задовольнити.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне найменування сторін у справі:
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )
Суддя Яна Анатоліївна Чернявська