Справа №645/3539/23
Провадження №2/645/1494/23

РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2023 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , представник відповідача, третя особа Остапенко Є.М., представник третьої особи Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Шумейко Я.В., звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 245508 від 28.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія управління активами» грошових коштів у сумі 11883 грн. 00 коп.. Також просить суд стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що із даних мобільного застосунку «Дія» позивач дізнався про те, що він є боржником у виконавчому провадженні ВП № 67216890. Постановою головного державного виконавця Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білоус О.А. від 01.11.2021 було відкрито виконавче провадження № 67216890 за заявою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про примусове виконання виконавчого напису № 245508, вчиненого 28.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у сумі 11 883,00 грн. Копію цієї постанови позивач не отримував. Крім того, постановами від 01.11.2021 і від 24.08.2022 у ВП № 67216890 був накладений арешт на кошти і майно позивача. 19.01.2023 у рамках ВП № 67216890 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вважає виконавчий напис №245508, вчинений 28.06.2021 р. приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що і призвело до неправомірного відкриття виконавчого провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису, у зв`язку з цим вважає його таким, що не підлягає виконанню, а також таким, що суперечить вимогам матеріального та процесуального права. 28.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, було вчинено виконавчий напис-№ 245508 щодо стягнення з позивача на користь відповідача суми в розмірі 11883,00 грн. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції, не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує, а лише підтверджує право стягувача на стягнення грошових сум або витребування майна від боржника, та має на меті надати стягувачеві можливість в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Постанова № 1172). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаній Постанові № 1172. При цьому Постанова № 1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені у Законі України «Про нотаріат» та Порядку № 296/5. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчать про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від позивача та відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту і процентів річних, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог стягувача до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми закону. Розрахунок розміру заборгованості у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позицій позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками відповідача, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис № 245508 від 28.06.2021, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. неправомірно керувався п. 2 Постанови № 1172 у редакції постанови Кабінету Міністрів України 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки на той момент зазначена постанова втратила чинність у зв`язку з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. З наведеного вбачається, що відповідачем всупереч вимог закону, не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за кредитним договором № 3339996 від 10.01.2021, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. помилково, всупереч вимогам закону, не перевірив зміст договору, на який посилався відповідач, як на підставу виникнення у нього права вимоги до Позивача за кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість на користь особи, яка не підтвердила свої повноваження належними доказами. Крім того, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом за відсутності документу, що підтверджує направлення позивачу письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, а тому при вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що заборгованість Позивача перед відповідачем є безспірною. Також нотаріус не повідомляв позивача про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і, відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора (Відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненню, а саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того позивач, просить суд стягнути з відповідача суму за професійно правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. та сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

22.08.2023 р. від представник позивача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» - Велікданова С.К. надійшла заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. зареєстрованого за №245 508 від 28.16.2021 р. таким, що не підлягає виконанню та стягнення судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537 грн. та заяви про забезпечення позову в розмірі 268,40 грн. Також, просив про зменшення розміру за надання правничої допомоги до 3000 грн., посилаючись на підстави викладені в клопотанні.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Шумейко Я.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, матеріали справи містять окрему заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» - Велікданов С.К. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та представник Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 28.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №245508, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованість за період з 20.06.2021 р. по 28.06.2021 р. у розмірі 11883,00 грн., що складається з заборгованості за тілом кредитом у розмірі 3500,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 8358,00 грн., що виникла за Кредитним договором №3339996 від 10.01.2021 р. та плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 25,00 грн. (а.с.18).

Підставою для вчинення виконавчого напису приватний нотаріус Остапенко Є.М. зазначає положення ст.ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

Постановою державного виконавця Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Білоус О.А. на підставі виконавчого напису №245508, виданого 28.06.2021 р. ПН КМНО Остапенко Є.М., відкрито виконавче провадження №67216890 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованість у загальному розмірі 11883,00 грн.

Державним виконавцям Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Білоус О.А. 01.11.2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.21).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пп.1.2. пункту 1, пп.2.2 пункту 2, пп.3.1,пп.3.2, пп.3.4, пп.3.5 пункту 3, пп.5.1 пункту 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Згідно п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Ця нотаріальна дія полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.

Позивач оспорює нараховану заборгованість.

Відповідачем надано до суду заяву про визнання позовних вимог. Отже законні підстави для вчинення виконавчого напису відсутні, що є достатньою підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, категорію справи, визнання позову відповідачем, обсяг наданої допомоги, відсутність представника позивача в судових засіданнях, заяву представника відповідача про зменшення судових витрат на правничу допомогу та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

Так в підтвердження необхідності стягнення витрат на правову допомогу, позивачем було надано копію Договору від 10.07.2023 року, укладеного між адвокатом Шумейко Я.В. та Борзенко К.С., предметом якого є те, що Клієнт ( ОСОБА_1 ) доручає та зобов`язується оплатити, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1 Договору Клієнт зобов`язаний оплатити надану правову у порядку та строки обумовлені Сторонами. (а.с.10).

Згідно Додаткової угоди № 1 до зазначеного Договору від 10.07.2023, сторони дійшли згоди про вартість представництва інтересів Клієнта в суді першої і апеляційної інстанції у справі про визнання виконавчого напису №245508, таким, що не підлягає виконанню, Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі 8000,00 грн. (а.с.11)

Представником позивача також було надано копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Акт про наданні послуги від 17.07.2023 року на суму 8000,00 грн. представництва інтересів позивача при розгляді справи.

Суд вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. підлягають стягненню із відповідача, враховуючи вищезазначені обставини, та задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції задовільнити.

Виконавчий напис № 245508 від 28.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Миколайовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія управління активами» грошових коштів у сумі 11883 грн. 00 коп. визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1610 грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: Шумейко Ярослав Віталійович, адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» , адреса: 08200, Київська обл., м.Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9А, офіс203;

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м.Київ, вул. Мала Житомирська, буд.6/5;

Третя особа: Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, , адреса: 61003, м.Харків, вул.Кооперативна, буд.12/14.

Повне судове рішення складено 08.11.2023 року.

Головуючий суддя: І.В.Ульяніч