Справа № 214/4030/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2023 року , Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, третя особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0308/1207/98-521 від 11.12.2007 року, у розмірі 35513,35 доларів США, з яких: 15120,00 доларів США заборгованість за кредитом; 20393,35 доларів США заборгованість по відсотках, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.12.2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №0308/1207/98-521, з подальшим внесенням змін та доповнень. Згідно умов договору ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 16500 доларів США та зобов`язалась повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами, сплатити неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком №1 «Графіком платежів». З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором №0308/1207/98-521 від 11.12.2007 року, між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем було укладено Іпотечний договір №0308/1207/98-521-Z-1, відповідно до якого відповідач передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив, а ТОВ «ФК «Вектор Плюс» набуло прав вимоги до боржників банку.

Також, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав вимоги заборгованості до боржників, зазначених у Реєстрі боржників.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором №0308/1207/98-521 від 11.12.2007 року виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у обумовленій Договором сумі, яка в свою чергу неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 18.02.2020 року утворилась заборгованість. Оскільки ОСОБА_2 належним чином не виконує зобов`язання згідно умов укладеного кредитного договору, забезпеченого Договором іпотеки, тому позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

29.09.2022 року зазначений позов згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 29.09.2022 року у зв`язку з увільненням судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інших повноважень, визначених законом на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, надійшов у провадження судді Попова В.В.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач та її представник повідомлялись про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв не надали.

Третя особа також до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, заяв не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, 11.12.2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №0308/1207/98-521, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 16500 доларів США строком по 10.12.2017 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 11,9% річних. Погашення кредиту та процентів здійснюється щомісячно у відповідності до графіку (Додаток 1), який є невід`ємною частиною даного Договору (а.с.5-9).

З метою забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором №0308/1207/98-521, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 11.12.2007 року було укладено Іпотечний договір №0308/1207/98-521-Z-1 (а.с.10-11), згідно умов якого ОСОБА_1 надала банку в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 5 Іпотечного договору, сторони оцінили предмет іпотеки у 23582,97 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення цього Договору становить у еквіваленті 119094 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 11 Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим Договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу так і процентів за ним).

Згідно п. 12 Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п.п.12.3.1 та 12.3.2 цього пункту договору.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу №15, за умовами якого ПАТ «Сведбанк» відступило, а ТОВ «ФК «Вектор Плюс» набуло прав вимоги заборгованості по кредитних договорах, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників. На підтвердження передачі реєстру заборгованості сторонами підписано Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей боржників (а.с.24-30, 36 зворот).

Також, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, згідно умов якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників та у Переліку кредитних договорів та Договорів забезпечення (а.с.31-35).

Позивачем на адресу відповідача та третьої особи надсилалась Вимога про усунення порушень, в якій зазначено розмір наявної заборгованості, запропоновано усунути порушення виконання зобов`язання, а також запропоновано за відсутності можливості виплачувати кредит, добровільно передати предмет іпотеки кредитору для подальшої реалізації (а.с.17,18).

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною 1 цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частиною 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст. 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 Закону).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, судом встановлено неналежне виконання ОСОБА_2 зобов`язань, згідно умов Кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 18.02.2020 року остання має заборгованість: сума заборгованості за кредитом 15120,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 369617 грн. 47 коп., сума заборгованості за відсотками 20393,35 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 498527 грн. 68 коп., пеня - 76513,88 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1870427 грн. 70 коп., пеня за останній календарний рік 11317,71 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 276668 грн. 21 коп. (а.с.20).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Передача права вимоги (цесія) являє собою договірну заміну кредитора в зобов`язанні шляхом передачі ним своїх прав іншій особі за угодою.

Статтею 24 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Так, судом, з наданих позивачем копій Договорів факторингу, встановлено перехід від ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» прав вимоги заборгованості по кредитних договорах, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників. Проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту набуття ним права вимоги саме за Кредитним договором №0308/1207/98-521, укладеним із ОСОБА_2 та договором забезпечення, яким у даному випадку є Іпотечний договір №0308/1207/98-521-Z-1 від 11.12.2007 року, укладений із відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факт переходу прав вимоги до відповідача, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними, тому у їх задоволенні належить відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати у справі суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 512, 525, 526, 546, 572, 575, 610, 612, 631, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 141, 142, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.