Справа № 308/3680/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Чичкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ракущинця Андрія Андрашовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2022 року (у складі судді Данка В.Й.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення збитків, 3% річних та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом у березні 2022 р.

Просив стягнути на свою користь:

-із ОСОБА_2 203906.85 грн., із яких: 182761.39 грн. сума завданих збитків, не покритих страховим відшкодуванням, 5025.94 грн. 3% річних, і 16119.523 грн. інфляційні втрати;

-із ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» 100 000 грн.

Заявлені вимоги обґрунтував наступними обставинами.

Позивач є власником автомобіля марки «Peugeot» моделі «Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

02.03.2018 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю позивача та ОСОБА_2 із вини останнього, що підтверджується вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2018 р. у справі № 308/7204/18, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Позивач вважає, що настав страховий випадок, який є підставою для стягнення із ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» суми заподіяних позивачу збитків.

Водночас, оскільки такі збитки склали 282 761,39 грн., що перевищує установлений страховим полісом AM 002935782 ліміт відповідальності страховика в розмірі 100 000 грн., то в частині перевищення сума заподіяних збитків підлягає стягненню із ОСОБА_2 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.06.2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Указане судове рішення мотивоване недоведеністю позовних вимог.

У апеляційній скарзі адвокат Ракущинець А.А. в інтересах позивача ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Посилається на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (ст.ст. 22, 1166, 1194 ЦК України) та порушення норм процесуального права (ст.ст. 76, 82 ЦПК України).

Узагальнені доводи скарги зводяться до помилковості висновків суду першої інстанції про те, що відсутність утилізаційної вартості перешкоджає стягненню вартості збитків, а наданий позивачем висновок експертного дослідження не відповідає вимогам судової експертизи.

Доводів щодо ПрАТ «Євроінс Україна» як страховика позивача апеляційна скарга не містить.

Письмового відзиву на скаргу не подано.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ракущинець А.А., підтримали скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мартинов Г.К., не визнав апеляційної скарги з мотивів її безпідставності.

Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце такого страхова компанія була належно повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення і довідкою про доставку електронного листа.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції установив наступні факти й обставини:

Позивач є власником автомобіля марки «Peugeot» моделі «Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2018 р. у справі № 308/7204/18, який набрав законної сили 09.02.2021 р., 02.03.2018, приблизно о 18 год. 48 хв., відповідач ОСОБА_2 , керуючи ввіреним йому технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» моделі 21074, реєстраційний номер НОМЕР_2 , разом з пасажиром ОСОБА_4 , який сидів на передньому сидінні пасажира, рухався по автомобільній дорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп», зі сторони населеного пункту м. Ужгород у напрямку міста Чоп, та проїжджаючи ділянку вказаної дороги, що на 827 км + 177 м, де дорога має дві смуги руху, по одній смузі в кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 «Вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено» та має заокруглення праворуч з обмеженою оглядовістю, діючи всупереч вимог пунктів 1.3, 1.4, 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, чим не забезпечив безпеку дорожнього руху, що призвело до втрати керування автомобілем та виїзду його на зустрічну смугу руху з наступним його зіткненням із автомобілем марки «Peugeot» моделі «Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який у той час рухався по зустрічній для водія ОСОБА_2 смузі руху та з моменту виникнення йому небезпеки для руху вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування гальмування. Після зіткнення автомобіль марки «ВАЗ» моделі 2107 відкинуло назад із зустрічної смуги руху на смугу руху його попереднього напрямку з наступним зіткненням із вантажним автомобілем марки «DAF» моделі FTXF105, реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який у той час рухався у попутному з водієм ОСОБА_2 напрямку позаду нього, та який, з моменту вимкнення йому небезпеки для руху, вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування гальмування.

У результаті цієї ДТП передній пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21074 ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

ПрАТ «Євроінс Україна» є страховиком ОСОБА_2 згідно з полісом ОСЦПВ АМ002935782 з лімітом відповідальності у розмірі 100000 грн.

Позивач звертався до ПрАТ «Євроінс Україна» з приводу відшкодування шкоди, проте останнє листами від 28.08.2019 р. за № 19421/2019 та від 11.05.2021 р. за № 1556ДВЗ повідомляло позивача про відсутність підстав для здійснення страхової виплати на його користь у зв`язку з пропуском строку, встановленого п.37.1.4 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з яким неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Також позивач звертався з претензією-повідомленням від 22.06.2021 р. б/н до ОСОБА_2 .

Згідно з висновком експертного дослідження № 34 від 22.05.2018 р. ринкова вартість автомобіля Peugeot Boxer, д. н. з. НОМЕР_4 , станом цін на 02.03.2018 р. може становити 282761,39 грн.; вартість відновлювального ремонту 423556,72 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного транспортного засобу 282761,39 грн.

Обґрунтованість розміру збитків, заявлених до стягнення із застрахованої особи, залежить від правильності визначення суми відшкодування, яку повинен сплатити її страховик, тобто правильність визначення суми, яку повинно сплатити ПрАТ «Євроінс Україна» безпосередньо впливає на обсяг відповідальності ОСОБА_2 .

Якщо транспортний засіб є фізично знищеним (вартість відновлювального ремонту аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень) встановлюється вартість утилізації колісного транспортного засобу.

Позивач не надав жодних доказів на підтвердження вартості транспортного засобу після ДТП (утилізаційної вартості), що унеможливлює визначення завданого розміру матеріального збитку.

Відсутність ідентифікації конкретного розміру матеріального збитку унеможливлює стягнення заявлених сум із відповідачів.

Наданий позивачем висновок експертного дослідження № 34 від 22.05.2018 р. є недопустимим доказом, оскільки в ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що такий підготовлений для подання до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 р. у справі № 522/1029/18).

Заява ОСОБА_2 про застосування наслідків спливу позовної давності є безпідставною, оскільки позивач не надав доказів для підтвердження розміру заподіяних йому збитків, а тому позовні вимоги належить залишити без задоволення у зв`язку з їх необґрунтованістю, а не з підстав спливу строків позовної давності.

З огляду на відмову у задоволенні основних позовних вимог і враховуючи акцесорний характер визначених ст. 625 ЦК України зобов`язань не підлягає задоволенню і решта позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що в справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, які виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

Як видно з матеріалів справи та підтверджено під час апеляційного перегляду, факт ДТП і вина ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Євроінс Україна», не заперечуються.

Оспореною обставиною є розмір відповідальності ОСОБА_2 , який має бути встановлений належними, допустимими та достовірними доказами.

Із урахуванням принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Довід апелянта про те, що наданий позивачем висновок експертного дослідження є достатнім письмовим доказом, який установлює вартість матеріального збитку в розмірі 282761.39 грн., і такий не повинен мати елементи судової експертизи, не заслуговує на увагу в зв`язку з наступним.

Згідно з положеннями ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог с. 106 ч.1, ч.5, ч.6, ЦПК України учасник справи має право подати до суджу висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Суд першої інстанції установив і це знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що долучений позивачем висновок експертного дослідження № 34 від 22.05.2018 р. не відповідає указаним вимогам процесуального закону.

У червні 2023 р., тобто під час апеляційного перегляду справи, адвокат Ракущинець А.А. в інтересах позивача подав висновок експерта № СЕ-19/107-22/6257-АВ від 09.11.2022 р., складений на замовлення ОСОБА_1 (позивача), однак такий у силу положень ст. 367 ч.1, ч.3 ЦПК України судом апеляційної інстанції не прийнятий як новостворений після ухвалення оскарженого рішення доказ і на якому позовні вимоги не ґрунтувалися.

У контексті наведеного колегія суддів відхиляє також і довід апеляційної скарги про те, що відсутність утилізаційної вартості не перешкоджає стягненню вартості збитків, оскільки висновок експертного дослідження № 34 від 22.05.2018 р., який визначає ринкову вартість (282761.39 грн.) і вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля Peugeot Boxer (423556.72 грн.), правильно визнаний судом першої інстанції як недопустимий доказ.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив таке з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Ракущинця Андрія Андрашовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 14.11.2023 р.

Судді: