Номер провадження: 22-ц/813/8085/23
Справа № 492/1017/22
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н.Д.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши заяву адвоката Павел Ольги Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арцизької міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 07 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 привести до первісного стану тротуар навпроти земельної ділянки та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу підвищення тротуару та забезпечення вільного відтоку стічних вод та усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 . Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 347 186,00 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди, 20000,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4638,05 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, у заявленому розмірі відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 07 вересня 2023 року.

20 листопада 2023 року до Одеського апеляційного суду від адвоката Павел О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про забезпечення позову, в якій остання просить накласти арешт на квартиру загальною площею 33,2 кв.м, житловою площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ..

Дана заява обґрунтована тим, що предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є, крім іншого, стягнення майнової шкоди у сумі 347 186,00 гривень, моральної шкоди та судових витрат. З метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з відповідачки на користь позивача грошових коштів, адвоката вважає за необхідним накласти арешт на зареєстроване за ОСОБА_2 майно.

Заявник зазначає, що відповідачу на праві власності належить квартира загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Порівняльний аналіз ринкових цін на подібні об`єкти в місті Арциз Одеської області показує, що вартість такої квартири складає в середньому 181250,00 грн.

За таких умов, заявник вважає, що заходи забезпечення позову є співмірними тим позовним вимогам, що розглядаються в межах даної справи та враховуючи предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою забезпечення порушеного прав та охоронюваних законом інтересів позивача, останній вважає за необхідне подати вказану заяву.

До даної заяви надано:

- інформацію щодо ринкової вартості квартир, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ;

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354201711 від 13 листопада 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_2 на праві власності належить квартира загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі N 753/22860/17.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Колегія суддів враховує, що співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, колегія суддів вважає, що вжиття такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно не відповідає співмірності співвідношення негативних наслідків від вжиття такого виду забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття такого виду забезпечення, оскільки права відповідача щодо доступу до нерухомого майна та користування ним може буде обмежено.

Таким чином, подана заява підлягає задоволенню частково, підлягає застосуванню такий спосіб забезпечення позову як введення заборони на відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо квартири загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , оскільки вказаний спосіб забезпечення позову, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову. Введення таких заходів забезпечення позову залишає спірне майно у користуванні, і тому додаткових обмежень, крім неможливості його відчуження та вчинення реєстраційних дій для відповідача не існує, та дає можливість володіти та користуватися майном.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 , 356 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву адвоката Павел Ольги Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арцизької міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Ввести заборону на відчуження квартири загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Заборонити здійснення реєстраційних дій щодо квартири загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Копію ухвали про забезпечення позову направити заявнику та відповідним державним та іншим органам для вжиття заходів щодо негайного виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та виконується негайно, в порядку встановленому для виконання судових рішень, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда