Провадження № 2/522/5505/23
УХВАЛА

27 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Волошина А.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бондаря Вячеслава Яковича у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

До суду 21.11.2023 надійшли від відповідача заперечення на дії та бездіяльність суду у яких ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову та в одному абзаці на четвертій сторінці таких заперечень вказано: «проте, з огляду на те, що суддя всупереч процесуальному Закону продовжує розгляд справи №522/13565/23», призначивши судове засідання на 27.11.2023 о 14 годині 00 хвилин, відповідач переконаний у тому, що суд, суддя діє упереджено по відношенню до відповідача, що є підставою для відводу такого судді».

У підготовчому засіданні 27.11.2023 ОСОБА_1 вказав, що можна розцінювати такий абзац у своїх запереченнях як заяву про відвід судді.

Представник позивача ОСОБА_3 вважав відсутні підстави для відводу складу суду.

Третя особа у підготовче засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Згідно ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Однак, лише в підготовчому засіданні 27.11.2023 ОСОБА_1 пояснив, що його заперечення від 21.11.2023 слід вважати за заяву про відвід.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений відвід є не обґрунтованим та немає об`єктивного підґрунтя для його задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК України), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст. 46 ЦПК України).

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у ухвалі 10.02.2021 у справі №9901/224/20 головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи утручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Водночас суд підкреслює, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Суд не вбачає підстав для відводу судді Бондаря В.Я., визначених ст. 36 ЦПК України, оскільки заявником не доведені обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності головуючого по справі судді.

Як вбачається з пояснень в заяві ОСОБА_1 , відповідач вказує, що переконаний у тому, що суд поза межами встановленим цим Кодексом (ЦПК України) здійснює провадження у вказаній справі, чим вийшов за межі часу (строків, передбачених процесуальним Законом), необхідного для вчинення тих чи інших процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Суд не роз`яснив учасникам справи їхні процесуальні права та обов`язки, суд не залучив до участі у справі неповнолітнього сина відповідача. Суд не вжив заходів для запобіганню зловживанню процесуальних прав учасників справи. Суд не переконався у тому чи є позивач матір`ю чи іншою особою, визначеною законом представляти інтереси неповнолітнього сина відповідача, адже відсутня довіреність на підставі якої позивач представляє інтереси малолітнього сина відповідача. Свідоцтво про народження додане до позову не є дійсним. Суд жодного разу не повідомив відповідача про дату, час та місце судового розгляду, адже відповідач дізнався про справу лише від правозахисника ОСОБА_4 .

Доказів сумніватися в неупередженості та об`єктивності представлено не було, а доводи відповідача зводяться до не погодження з процесуальними діями головуючого у даній справі.

Відтак, провадження у справі відкрите ухвалою від 13.07.2023, підготовче засідання призначено на 23.08.2023.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 198 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Розгляд справи у підготовчому засіданні 23.08.2023 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_5 було відкладено у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача.

До суду після першого підготовчого засідання повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким направлялася відповідачу за місце його зареєстрованого проживання ухвала про відкриття провадження та позов з додатками з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.41-42).

Відмітка «адресат відсутній за вказаною адресою» - процесуальний документ вважається врученим в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України та Постанова ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі№ 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

Тож, відмітка «адресат відсутній за вказаною адресою» є належним сповіщенням відповідача, та свідчить про те, що ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи належним чином.

У підготовче засідання 12.10.2023 з`явився відповідач ОСОБА_1 та на запитання судді «Чи потрібно роз`яснювати права?» вказав «Не потрібно», вказував що не ознайомлений з матеріалами справи, у зв`язку з чим йому необхідний час, враховуючи думку представника позивача ОСОБА_3 , який не заперечував щодо оголошення перерви з метою надання часу відповідачу для ознайомлення, суд оголосив перерву до 27.11.2023 з метою ознайомлення відповідача з позовом.

Тож, підготовче засідання відкладалося у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача та на вимогу відповідача, який не був ознайомлений з матеріали справи, з метою подання відзиву.

Згідно п.3 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

ОСОБА_1 вказав на відсутність необхідності роз`яснювати йому процесуальні права.

Суд не вбачає обставин, на які вказує відповідач, щодо не вжиття заходів для запобігання зловживання процесуальними правами.

ОСОБА_2 звернулася до суду діючи від свого імені, а не в інтересах ОСОБА_6 , метою позову якраз є визначення опікуна неповнолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тому, доводи ОСОБА_1 щодо відсутності довіреності ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_6 є необґрунтованими.

Доводи щодо недійсності свідоцтва про народження не є підставою для відводу.

На суд не покладається обов`язку залучити до участі у справі неповнолітнього ОСОБА_6 .

Тож, всі аргументи відповідача свідчить про його не погодження з діями головуючого, однак не свідчать про наявність підстав для відводу головуючого Бондаря В.Я.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Бондаря В.Я. при вирішенні даної цивільної справи.

Згідно ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заперечення на дії на бездіяльність суду, які містять обґрунтування відводу, але не містять прямого прохання про відвід надійшли до суду 21.11.2023, тобто більше як за три дні до підготовчого засідання, яке було призначено на 27.11.2023, тому такі заперечення, які по сутті є заявою про відвід та відзивом слід передати до канцелярії для визначення судді, який буде розглядати питання про відвід судді Бондаря В.Я.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40, 258, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бондаря Вячеслава Яковича у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Заяву про відвід передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 29 листопада 2023 року.

Суддя В.Я. Бондар