Справа № 306/1061/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Гусоньки З.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на додаткове рішення Свалявського районного суду від 29 серпня 2022 року (у складі судді Жиганської Н.М.) за заявою Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Закарпаттяобленерго» (надалі Товариство) звернулося до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення у червні 2022 р.

Просило винести додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Товариство доводить про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 на свою користь витрат на професійну правничу допомогу в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Свалявського районного суду від 19.07.2016 р.

Додатковим рішенням Свалявського районного суду від 29 серпня 2022 р. у задоволенні заяви Товариства про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Товариство просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким заяву Товариства про ухвалення додаткового рішення задовольнити в повному обсязі. Доводить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про недоведеність Товариством понесених витрат на правову допомогу.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення адресованого ОСОБА_1 .

Товариство подало клопотання про розгляд справи без їх участі (т.2 а.с.169-173).

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а додаткове рішення без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що витрати Товариства на правову допомогу документально не підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому суд установив, що на підтвердження витрат на правову допомогу суду наданий: витяг із договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 р. за № 1, укладений між Товариством і «Професійним адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС».

Відповідно до пункту 4.1.-4.2. договору про надання правової допомоги №1 від 04.01.2021 р.: «Розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється у розмірі, що визначається за домовленістю сторін».

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надані: витяг із договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 р. за № 1, укладеного між Товариством і «Професійним адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС», додаток № 62 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 р. за № 1, рахунок № 67 від 18.04.20222 р. на суму 5000 грн., платіжне доручення № 3168 від 16.05.2022 р. на суму 5000 грн.

Суд ураховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом обсягом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання, та обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт (рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії»: «відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір»).

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як видно з акту № 6/22 про надання правової допомоги від 21 червня 2022 р., «Професійним адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС» надано Товариству такі послуги: вивчення та аналіз наданих Клієнтом матеріалів цивільної справи № 306/1061/16 тривалістю 3 години; підготовка письмового клопотання для суду першої інстанції про відкладення судового засідання від 19.04.2022 р. тривалістю 0,5 год.; підготовка та направлення до суду першої інстанції письмового заперечення на заяву ОСОБА_1 тривалістю 4 години; підготовка письмової заяви про розподіл судових витрат після постановлення рішення судом першої інстанції тривалістю 2 години; підготовка клопотання із процесуальних питань тривалістю 1 година; підготовка клопотання про надання доступу до цивільної справи № 306/1061/16 через «Електронний суд» для ознайомлення із матеріалами справи тривалістю 0,5 годин.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, суд, визначаючи суми відшкодування, має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

За правилами частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, належить виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 по справі № 922/1163/18).

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення в разі зазначення фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Суд наголошує на тому, що для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, не є обов`язковими. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

У випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару оцінку співмірності витрат на професійну правничу допомогу належить надавати з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів у справі, кількості підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 у лютому 2022 р. звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Свалявського районного суду від 19 липня 2016 р. за нововиявленими обставинами (т.1 а.с.134), у травні 2022 р. Товариство подало заперечення на цю заяву (т.1 а.с.208-215) та заяву про розподіл судових витрат (т.1 а.с.229-233), ухвалою Свалявського районного суду від 17 червня 2022 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Свалявського районного суду від 19 липня 2016 р. за нововиявленими обставинами було відмовлено (т.2 а.с.23-24).

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

При вирішенні питання розподілу витрат на правову допомогу судом враховується: чи змінювалася правова позиція сторін у справі; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Отже, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно недоведеності розміру витрат на правову допомогу. Розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 5000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, не співмірні із складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, отже їх розмір є необґрунтованими.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Також Товариством у листопаді 2022 р. до суду апеляційної інстанції заяву про розподіл судових витрат (т.2 а.с.150-159), однак така не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України), однак оскільки апеляційна скарга Товариства залишена без задоволення, а додаткове рішення Свалявського районного суду від 29 серпня 2022 р. без змін, то і нема підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства 3000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» залишити без задоволення. 2.Додаткове рішення Свалявського районного суду від 29 серпня 2022 року залишити без змін. 3.У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про розподіл судових витрат відмовити. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 16 листопада 2023 р.

Судді: