Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1089/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.,
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 278/1089/20 за заявою ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду в цивільній справі за позовом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництвом та земельної ділянки недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу, третя особа на стороні органу місцевого самоврядування без самостійних вимог щодо предмету спору - Житомирська місцева прокуратура

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2023 року, постановлену під головуванням судді Дубовік О.М. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Евін А.К. звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просив змінити спосіб та порядок виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2020 року у справі №278/1089/20 в частині стягнення з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 19.12.2019 року та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.12.2019 року у розмірі 16 395 485 грн шляхом списання вищезазначених грошових коштів за рахунок бюджетних асигнувань розпорядників та одержувачів бюджетних коштів Оліївської сільської територіальної громади, а саме: Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Комунального Закладу « Центр надання соціальних послуг Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області», Служби у справах дітей Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Відділу з питань культури, молоді та спорту Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Відділу житлово-комунального господарства Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Відділу капітального будівництва Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Відділу цифрової трансформації Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Відділу з муніципальних питань Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Центру надання адміністративних послуг Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Фінансового управління Оліївської сільської ради, Відділу освіти Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Оліївської сільської виборчої комісії Житомирського району Житомирскої області, КНП « Амбулаторія загальної практики сімейної медицини» Оліївської сільської ради, КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, КП «Чисте довкілля» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, КП «Добробут» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

В обґрунтування заяви вказував, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2020 року у справі №278/1089/20 відмовлено в задоволенні позовних вимог Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання договорів купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва і земельної ділянки недійсними та задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу.

На виконанні Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області з 06.09.2022 року перебуває виконавчий лист від 05 квітня 2021 року по справі №278/1089/20. На даний час рішення суду не виконане, кошти з боржника не стягнуто. Оскільки на рахунку боржника недостатньо коштів до кінця бюджетного періоду для виконання судового рішення і він не вживає заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення, існує потреба змінити спосіб і порядок виконання рішення суду шляхом стягнення присуджених грошових коштів з рахунків розпорядників бюджетних коштів Оліївської сільської територіальної громади.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду в цивільній справі за позовом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництвом та земельної ділянки недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу, третя особа на стороні органу місцевого самоврядування без самостійних вимог щодо предмету спору - Житомирська місцева прокуратура - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Евін А.К. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що боржник умисно не виконує рішення суду, а всі свої незахищені видатки здійснює через інших розпорядників та одержувачів бюджетних коштів Оліївської сільської територіальної громади, що унеможливлює зупинку Казначейством платежів за їх платіжними дорученнями. Крім того, відсутність коштів до кінця бюджетного періоду для виконання судового рішення та відсутність законодавчо встановленого порядку примусового виконання рішення суду істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Зауважував, що кошти, які стягнуті за рішенням суду, слід списати з місцевого бюджету Оліївської сільської територіальної громади, тобто з усіх розпорядників та отримувачів коштів відповідного бюджету. Також, просив ухвалити окрему ухвалу по факту порушення законодавства та недоліків в діяльності Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області в порядку ст.262 ЦПК України.

У відзиві заступник керівника Житомирської окружної прокуратури просив відмовити у задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки підстави для задоволення вищевказаної заяви відсутні, а у разі задоволення заяви фактично буде змінено судове рішення. Крім того, зауважував, що відповідно до вимог заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 кошти на виконання рішення суду будуть стягнуті із бюджетних асигнувань розпорядників, що фактичне покладе на них тягар виконання судового рішення, проте відповідні суб`єкти не є сторонами як виконавчого провадження так і учасниками справи.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечував з приводу доводів, викладених у відзиві заступника керівника Житомирської окружної прокуратури, оскільки останні зводяться до незнання порядку виконання судових рішень. Вказував, що запропоновані стягувачем зміна способу та порядку виконання рішення будуть здійснюватися за правилами, передбаченими постановою КМУ №845 Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, тому цілком відповідають вимогам законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21.12.2020 року суд відмовив у задоволенні первісного позову; зустрічний позов задоволено: стягнуто з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 19.12.2019 року та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.12.2019 року у розмірі 16395485,00 грн; стягнуто з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 10510,00 грн.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 05.04.2021 року апеляційні скарги заступника керівника Житомирської обласної прокуратури, Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області залишено без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21.12.2020 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 15.08.2022 року касаційну скаргу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області та касаційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури залишено без задоволення. Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року залишено без змін.

Для примусового виконання рішення суду позивачу було видано виконавчі листи.

З відповідей Державної казначейської служби України № 5-11-11/11790 від 03.07.2023 та Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області №02-08/1137 від 25.08.2023 вбачається, що з метою виконання вищевказаного виконавчого листа Казначейством вживались заходи, передбачені Порядком № 845, щодо стягнення коштів з боржника - Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а саме: відповідно до пункту 29 Порядку № 845, боржнику неодноразово направлялися запити для встановлення даних, визначити код програмної класифікації видатків та кредитування, код економічної класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких необхідно проводити списання коштів.(а.с.6-8)

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявник просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21.12.2020 року в частині стягнення з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області заборгованості на користь заявника незважаючи на те, що судом при розгляді справи встановлено, що визначені грошові кошти підлягають стягненню безпосередньо з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а не з іншої окремої юридичної особи, а тому вважав, що заява ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Колегія суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальний дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Частина третя статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Питання встановлення способу і порядку виконання судового рішення регламентовано у ст. 435 ЦПК України, яка міститься у розділі ?І ЦПК України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст.16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення. Задоволення таких заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Таким чином, чинне законодавство пов`язує можливість відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суду лише за умов доведення заявником існування обставин, що ускладнюють виконання або роблять його неможливим.

Так, із матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21.12.2020 року, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, відмовлено у задоволенні первісного позову; зустрічний позов задоволено: стягнуто з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 19.12.2019 року та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.12.2019 року у розмірі 16395485,00 грн; стягнуто з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 10510,00 грн. Вказане рішення набрало законної сили та перебуває на виконанні.

Звертаючись із заявою про зміну порядку та способу виконання рішення суду, заявник просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21.12.2020 року та стягнути заборгованість на користь ОСОБА_1 не з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яка є відповідачем у справі та боржником, а з інших юридичних осіб.

Тобто, запропонований в заяві спосіб і порядок виконання судового рішення передбачає повернення коштів не безпосередньо відповідачем, а іншими особами.

Отже, має місце одночасна зміна і способу, і порядку виконання судового рішення, що є недопустимим.

Виходячи із наведеного, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Колегія суддів наголошує на тому, що звернення представника ОСОБА_1 із заявою про зміну способу виконання рішення суду фактично є визначення заявником іншого способу захисту порушеного права та зміни самого рішення.

Посилання заявника на те, що виконання рішення суду є неможливим без зміни порядку і способу такого виконання, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення підлягають задоволенню лише у виняткових випадках, які суд визнає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Звертаючись до суду з позовом, позивач самостійно обрав спосіб захисту порушеного права, який і був предметом розгляду, а заява про зміну порядку і способу виконання рішення зводиться до зміни змісту рішення суду та способу захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли в застосуванні норм матеріального та процесуального законодавства до спірних правовідносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Щодо постановлення окремої ухвали колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Частиною четвертою статті 262 ЦПК України визначено, що суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправдивого перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк.

Окремі ухвали є засобом зміцнення законності та правопорядку, сприяють усуненню недоліків у діяльності державних органів, громадських організацій і посадових осіб, запобігають вчиненню злочинів та інших правопорушень, впливають на формування у громадян поваги до права та становлять важливу частину діяльності судів.

Відтак, окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини й умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Вона може бути постановлена лише, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи було встановлене відповідне правопорушення. Суд не здійснює юридичну кваліфікацію правопорушення, хоча в окремій ухвалі може зазначити, елементи якого складу правопорушення потрібно перевірити.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі

№ 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказала, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки у їхній діяльності під час вирішення спору.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 квітня 2018 року у справі

№ 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначив, що

при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду

і є його правом, а не обов`язком.

Тобто, постановлення окремої ухвали є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності,

а також причини та умови, що цьому сприяли.

Право суду на постановлення окремої ухвали пов`язане з наявністю у нього на розгляді конкретної справи та у разі виявлення порушень, допущених судом нижчої інстанції при розгляді цієї справи.

Апеляційний суд не встановив порушень, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали в цій справі, у зв`язку з чим вимоги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали є безпідставними.

З наведених мотивів апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали судом першої інстанції.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.11.2023.

Головуючий Судді: