Справа № 131/1149/22
Провадження № 6/131/27/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 р.м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шелюховського М.В.,

розглянувши у судовому засіданні без фіксування процесу технічними засобами заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, зацікавлені особи: АТ «Райффайзен Банк», ОСОБА_1 , -

встановив:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, зацікавлені особи: АТ «Райффайзен Банк», ОСОБА_1

Заява обґрунтована тим, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 12 січня 2023 року у цивільній справі № 131/1149/22 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 задоволено.

Іллінецьким районним судом Вінницької області 21 лютого 2023 року видано виконавчий лист №131/1149/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором.

19 червня 2023 р. між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-62, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги з ОСОБА_1 за кредитним договором №014/081182/0264483 від 17.10.2017.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання права грошової вимоги здійснювались безпосередньо первісним кредитором - АТ «Райффайзен Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань (відсотки, пеня, штрафи, тощо), умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

Таким чином, рішення Іллінецького районного суду Вінницької області по справі № 131/1194/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» заборгованості станом на сьогоднішній день залишається не виконаним і не втратило своєї законної сили.

У зв`язку із зазначеним заявник просить суд замінити у виконавчому листі стягувача АТ «Райффайзен Банк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

В судове засідання представник заявника не з`явився, подавши до суду заяву, в якій вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження підтримав та просив суд проводити судове засідання за його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленими про час, місце та дату проведення судового засідання до суду не з`явились.

У відповідності до абзацу 2 частини 3 статті 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, розглянувши заяву про заміну сторони виконавчого провадження, дослідивши наявні докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 12 січня 2023 року у цивільній справі № 131/1149/22 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 задоволено та стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/0811/20/0264483 від 17.10.2017 року в сумі 96 417,67 гривень.

19 червня 2023 р. між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-62, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги з ОСОБА_1 за кредитним договором №014/081182/0264483 від 17.10.2017.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання права грошової вимоги здійснювались безпосередньо первісним кредитором - АТ «Райффайзен Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань (відсотки, пеня, штрафи, тощо), умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

У відповідності до змісту пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення частини 1 статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина 3 статті 656 ЦК України); дарування (частина 2 статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).

Положеннями частини 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

При цьому частиною 1 статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У відповідності до частини 1, 2 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Зазначене підтверджується правовою позицією наведеною Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія) й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям право попередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Після набрання законної сили рішення суду підлягає виконанню сторонами справи, які набувають статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником вчиняються дії щодо його примусового виконання, зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

У змісті пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист й охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.1997 р. у справі «Hornsby v. Greece», п. 40).

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що наявні всі підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні, при цьому, заміна сторони у виконавчому провадженню ніяким чином не порушує прав та обов`язків інших осіб.

З урахуванням вищенаведеного, заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 18, 260, 261, 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

постановив:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження - задовільнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №131/1149/22, виданого Іллінецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором № №014/0811/20/0264483 від 17.10.2017 року, на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1 корпус 28, 3-й поверх, ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: