№ 2-н/183/1999/23

У Х В А Л А
20 листопада 2023 року м. Новомосковськ
Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д. О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -
17 листопада 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана заява, передана головуючому судді 20 листопада 2023 року.
У заяві заявник просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , 2012 року народження, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Перевіривши подані матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу належить відмовити з наступних підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки заявник просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, у видачі судового наказу належить відмовити.
Також, слід зазначити, що згідно з ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Крім того, як установлено у п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Оцінюючи наявність або відсутність права грошової вимоги заявника до ОСОБА_2 виходжу з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Як убачається з належним чином засвідченої копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .
Разом із тим, до заяви про видачу судового наказу заявником не надано доказів проживання з нею дитини ОСОБА_3 . Таким чином, із наданих заявником документів неможливо однозначно встановити факт проживання дитини з заявником, внаслідок чого не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги у цій частині, а тому у видачі судового наказу належить відмовити.
Також, слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 165, 166, 260 ЦПК України, суддя
ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 20 листопада 2023 року.

Суддя Д. О. Парфьонов