Справа № 131/643/23
Провадження № 2/131/292/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 р.м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шелюховський М.В.,

секретаря судового засідання Курман Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Каракозяна Г.А.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Сухомудя Ф.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного батька, -

ВСТАНОВИВ:

До Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з позовом про стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку доходу відповідача довічно.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , який рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року розірвано. Від даного шлюбу, вони мають двох синів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу житловий будинок у якому проживали ОСОБА_1 , колишня дружина та син ОСОБА_2 та який належав позивачу на праві приватної власності відповідно до договору дарування він подарував своєму сину ОСОБА_2 , який на даний час вигнав його із будинку і поміняв замки.

Позивач зазначає, що його син - ОСОБА_2 самостійно та добровільно своїх обов`язків перед ним не виконує, не бачиться, з ним не цікавиться, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі в його утриманні не приймає, спілкування не підтримує, хоча його адреса проживання та номер телефону йому відомі. При цьому ОСОБА_2 достовірно відомо про стан здоров`я позивача, про відсутність у нього іншого житла, про необхідність у постійному лікуванні та про відсутність доходів окрім пенсії.?

З 24.02.2022 року позивач змушений винаймати житло. Примусове вселення у будинок ОСОБА_1 не може собі дозволити за станом здоров`я, оскільки після того, як його паралізувало після нервового зриву він пережив інсульт, інфаркт та операцію на серці. Крім цього, позивач має захворювання та потребую лікування, на яке потрібно багато коштів. Після виписки із Вінницької лікарні позивачу призначили пожиттєво приймати ліки, які дуже дорого коштують.

Позивач, також зазначив, що не має претензій матеріального характеру до молодшого сина, оскільки ОСОБА_4 на даний час проживає разом із своєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми у м. Шостка Сумської області де наразі ведуться бойові дії. Окрім того ОСОБА_1 вважає, що так як він подарував житловий будинок у АДРЕСА_1 та земельну ділянку під ним своєму сину ОСОБА_2 , тому аліменти слід стягувати саме з ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_1 вказує, що на даний час він фактично намагається вижити і вдається це йому зараз завдяки допомозі сторонніх небайдужих людей. Так він знайшов житлове приміщення де проживає по даний час за адресою АДРЕСА_2 . Загальна вартість орендованого будинку в рік складає 12 000,00 грн., без сплати за комунальні послуги, загальна вартість твердопаливного опалення взимку 2022-2023 р.р. склала 9000,00 грн. Однак витрати для самостійного одинокого життя позивач не може подужати та потребує підтримки, оскільки єдиним доходом в нього є пенсія за віком, яка станом на березень 2023 року становила 2700,00, а з квітня 2023 року складала 3100,00 гривень.

Позивач вказує, що усі зазначені вище обставини вказують на особисте ставлення сина до батька, у зв`язку з чим, він просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі по 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та довічно.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 30 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження за повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Карокозян Г.А. в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними та недоведеними в частині потребування матеріальної допомоги, а обставини викладені в позовній заяві є такими, що не відповідають дійсності, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю та недоведеністю, мотивуючи це тим, що за період шлюбу та сумісного проживання у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилося двоє дітей, сини, які наразі є повнолітніми ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 який наразі проживає в с. Кам`яногірка Гайсинського району Вінницької області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на сьогодні проживає в Сумській області в м. Шостка, перебуває в шлюбі і на утриманні має двоє малолітніх дітей.

В позовній заяві позивач зазначає, що до сина ОСОБА_4 претензій не має, з позовом до нього не звертався та не планує. Натомість не обґрунтовує таке своє рішення, що не узгоджується з вимогами статті 202 СК України в частині того, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Вибірковість стягнення аліментів з одного із повнолітніх дітей на утримання батьків вказаною нормою матеріального права не передбачена. До того ж, будь яких доказів в частині того, що молодший син ОСОБА_4 надає посильну допомогу своєму батькові, а тому той не має до нього будь яких претензій суду не надано позивачем.

Сторонами не заперечується, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року ( справа № 131/347/15-ц) позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу задоволено. Ініціатором розірвання шлюбу була дружина так як на час ухвалення рішення позивач ОСОБА_1 проживав з іншою жінкою в м. Гайсин, Вінницької області, без реєстрації шлюбу та позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було прийнято рішення подарувати житловий будинок та земельну ділянку за вказаною адресою своєму сину ОСОБА_2 . При цьому будь яких розмов про недопущення позивача до будинку, заміну замків на вхідних дверях та інших приміщеннях, заборону користуватися земельними ділянками за різним цільовим призначенням не було.

Після укладення договорів дарування позивач фактично проживав в м. Гайсин, але зареєстроване місце його проживання було в подарованому ним будинку. На сьогодні зареєстроване його місце проживання незмінне, що підтверджується витягом № 527 від 07.06.2023 року, виданий Дашівською селищною радою.

Споживачем комунальних послуг в будинку за АДРЕСА_1 на час звернення позивача до суду та розгляду справи продовжує бути ОСОБА_1 . Але за такі послуги позивач не сплачує з причин їх невикористання з лютого 2022 року, коли він самостійно, черговий раз, вибрав для себе місце проживання в смт. Дашів.

В частині того, що позивач змушений наймати житло, оплачувати його оренду, придбавати тверде опалення, а відтак нести значні фінансові витрати відповідач зазначає, що з лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 в чергове змінив місце перебування та проживання і перейшов проживати до будинку за АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_6 . Будинок за АДРЕСА_2 розташований поряд та його власник ОСОБА_7 померла, та спадкоємець перебуває на території РФ, а тому вказане домоволодіння оголошено для продажу. Питанням продажу даного житла займається сусідка ОСОБА_6 . Саме із нею, починаючи з лютого 2022 року та в її будинку за АДРЕСА_3 і проживає позивач. Вони спільно обробляють земельну ділянку, доглядають за будинком, утримують підсобне господарство.

Діти ОСОБА_6 , разом із позивачем в квітні 2022 року приїхали на автомобілі до будинку в с. Камяногірка і позивач ОСОБА_1 забрав усі свої речі, а також належне йому насіння кукурудзи вагою дві тони та насіння соняшника в межах 150 кг. Ніхто йому не перечив і будь яких непорозумінь з цього приводу у сторін не виникало.

Крім того, відповідач зазначає, те, що позивач ОСОБА_1 фактично проживає із ОСОБА_6 в будинку останньої однією сім`єю, а не в будинку за АДРЕСА_2 , а відтак і не оплачує оренду житла та комунальні послуги, це може підтвердити ОСОБА_8 , проживаючий в будинку за АДРЕСА_3 .

Щодо стану здоров`я позивача, необхідності придбання медикаментів за власні кошти, потребування лікування відповідач вказує, що в січні 2018 року позивач дійсно перебував на лікуванні у КЗ «Вінницький регіональному клінічному лікувально - діагностичному центрі серцево - судинної патології», що в м. Вінниця. Оплату за проведене лікування здійснив виключно відповідач ОСОБА_2 , що в свою чергу підтверджується фіскальними чеками, які є додатком до відзиву. Із наданих позивачем документів медичного характеру не вбачається невідкладна необхідність медикаментозного лікування, а також не вбачається те, що він за власні кошти придбаває медикаменти, вартість яких є значною. Медична документація стосується подій 2018 року, тобто встановленого діагнозу, перенесеної хвороби та лікування. Про потребування оперативного втручання, посиленого харчування, потреби санаторно курортного лікування у них не йдеться, а також не ідеться про значні фінансові витрати позивача на придбання медикаментів за власні кошти.

Також на підтвердження зазначеного вище представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що сам факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення обов`язку у відповідача надання утримання позивачеві. Стан непрацездатності повинен супроводжуватись необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Так, оскільки позивач виходить лише з факту непрацездатності, тому просить відмовити у задоволенні позову за необгрунтованістю та безпідставністю.

В судове засідання викликалась свідок ОСОБА_3 , яка надала суду слідуючі пояснення, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 від якого вони мають двох синів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 які вже дорослі. Позивач пішов із сім`ї вперше у 2015 році та вона подала позов до суду та їх розлучили, після розірвання шлюбу вона з ОСОБА_1 вирішили подарити будинок своєму синові ОСОБА_2 . У 2022 році ОСОБА_1 , як їм з сином стало відомо перейшов жити в смт Дашів до ОСОБА_6 .

Свідок зазначила, що вони із ОСОБА_2 замки в будинку не змінювали, а ОСОБА_1 віддав ключі самовільно, а також коли ОСОБА_1 забирав свої речі ОСОБА_3 все йому повернула.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 1976 року, який рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року справа № 131/347/15-ц розірвано (а.с.11-12). Від даного шлюбу вони мають двох синів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 (а.с.9) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали у житловому будинку в АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 подарував зазначений будинок та земельну ділянку під ним своєму синові ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 20 травня 2015 року (а.с.48-49) та договором дарування земельної ділянки від 20 травня 2015 року (а.с.50-52).

Позивач ОСОБА_1 має статус пенсіонера про, що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с.8) та отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою про доходи № 302 виданою 13 грудня 2022 року Управлінням обслуговування громадян відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (а.с.22).

Позивач ОСОБА_1 має ряд захворювань та у 2018 році перебував на лікуванні в КЗ «Вінницький регіональний клінічний лікувально-діагностичний центр серцево-судинної паталогії» із діагнозом «Інфарк мікарда, атеросклероз аорти коронасклероз, стеноз та гіпертонічна хвороба IIІ стадія, шлуночкова екстрасистомія, та виразкова хвороба шлунка стадія ремісії», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17.01.2018 року №9 (а.с.14-15), що видана КЗ «Вінницький регіональний клінічний лікувально-діагностичний центр серцево-судинної паталогії» та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вд 21 лютого 2023 року (а.с.13).

Отже, встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги.

Як вбачається із акту депутата Дашівської селищної ради Дробахи І.М. від 21.02.2023 року ОСОБА_1 фактично зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 однак фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 без реєстрації з лютого 2022 року (а.с.16).

Актом складеним 31 січня 2023 року ПОГ Гайсинського РУП капітаном поліції Куманецьким С.П. в присутності депутата Цвітка А.П. та сусідів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підтверджується, що ОСОБА_1 фактично зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 та змістом акту підтверджується, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 обмежують ОСОБА_1 доступ до житла за адресою АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно зі ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц дійшов наступного висновку: «Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги».

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов`язку утримувати свого батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Статтею 81 ЦПК України покладено на кожну зі сторін обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В ході судового розгляду допитана в якості свідка ОСОБА_3 , надала суду покази, якими не спростувала необхідність стягнення аліментів із відповідача на користь батька.

Окрім того, в судовому засідання позивачем повністю спростовано твердження відповідача про факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_1 вказав, що оскільки він не має коштів на сплату орендованого житла в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, то він допомогає ОСОБА_6 , яка проживає у сусідньому будинку по господарству в силу своїх обмежених фізичних можливостей. Окрім того, позивач пояснює, що світлом практично не користується, опалює будинок дровами, які придбав за 9000,00 грн. Позивач також пояснив суду, що повернув частину наданих на лікування коштів відповідачу. Зазначене твердження відповідачем спростовано не було.

Крім того, інші доводи представника відповідача щодо стягнення з ОСОБА_2 не спростовують висновків суду та не потребують детального обґрунтування.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки він є пенсіонером та отримує невеликий розмір пенсії, який є меншим за розмір мінімальної заробітної плати, потребує матеріальної допомоги; у свою чергу, відповідач є сином позивача, працездатний, має можливість надавати матері матеріальну допомогу, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду, та проводити стягнення довічно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 82, 89, 141, 206, 247, 263-265, 354-355, 430 ЦПК України, ст. ст. 202, 205 Сімейного Кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Починаючи від 26 травня 2023 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 1073, 60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) грн судового збору в дохід держави.

Допустити до негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів з дня винесення.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя: