Провадження № 2-з/727/61/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ :

06.11.2023 року до Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла позовна заява, подана адвокатом Оберемко Романом Анатолійовичем, від імені та в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки.

Ухвалою суду від 09.11.2023 року зазначену позовну заяву було залишено без руху.

На виконання ухвали суду без руху позивачем було подано ряд документів, серед яких повторно подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: нежитлову будівлю: оздоровчий комплекс з кафе-баром, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 277,95 кв.м.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 , укладаючи іпотечний договір, не мав на меті забезпечити існуюче зобов`язання, а мав на меті обтяжити спірне нерухоме майно з метою уникнення витребування його від позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

06.11.2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки.

У позовній заяві просив визнати недійсним договір іпотеки від 27.07.2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Душинською Н.В. за № 2414.

За змістом ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч.3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення заборони вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Розглядаючи аргументи, наведені в заяві про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просив визнати недійсним договір іпотеки від 27.07.2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Душинською Н.В. за № 2414.

Суд зауважує, що метою забезпечення позову є забезпечення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однак, у поданій до суду заяві про забезпечення позову позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме: нежитлову будівлю оздоровчий комплекс з кафе-баром, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 277, 95 кв.м., яка згідно доданих до позовної заяви документів належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 .

Проте, у поданій до суду заяві про забезпечення позову позивач не навів достатніх аргументів та не надав доказів на підтвердження тих обставин, що обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленою позовною вимогою у даному спорі та що невжиття таких заходів утруднить чи унеможливить виконання рішення суду, призведе до неможливості відновлення прав позивача.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3 , укладаючи іпотечний договір, не мав на меті забезпечити існуюче зобов`язання, а мав на меті обтяжити спірне нерухоме майно з метою уникнення витребування його від позивача, суд відхиляє, оскільки предметом спору у даній справі є позовна вимога про визнання договору іпотеки недійсним.

Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі, а тому приходить до висновку, що заява про забезпечення позову необгрунтована та задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Одовічен Я.В.