ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/3128/23 Головуючий суддя І інстанції КАРАЩУК Т. О.
Провадження № 22-ц/818/2353/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яцина В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, призначених 13.01.2021 року за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області про стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 по виконавчому листу №629/4682/20 від 13.01.2021 року за період часу починаючи з 07 травня 2021 року по 27.06.2022 року у розмірі 38 054, 50 грн.

Позов мотивовано тим, що він та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_3 . ОСОБА_1 вказав, що шлюб між ним та відповідачем 03.03.2020 року було розірвано. На утримання доньки за рішенням суду від 13.01.2021 року стягуються аліменти. ОСОБА_4 зареєструвала новий шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_5 собі та дитині.

Позивач вказав, що в період з 07.05.2021 року по 27.06.2022 року до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в цей період перебував під вартою. Також ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 народилася друга дитина - ОСОБА_7 . З 21.09.2022 року позивач почав працювати у ФОП ОСОБА_8 на посаді продавця непродовольчих товарів та має дохід за один місяць у розмірі 4000,00 грн., а з утриманням податку дохід складає 3 220,00 грн.

Як вказав ОСОБА_1 з нього стягуються аліменти у розмірі 2 777, 25 грн в місяць, що перевищує його заробітку, та наявна заборгованість станом на 01.03.2023 року по аліментам у сумі 69 743, 59 грн. Позивач наголошує на тому, що в період перебування під вартою він не міг сплачувати аліменти, у зв`язку з чим просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період перебування його під вартою.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору просить рішення скасувати та задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з нього стягуються аліменти без урахування його матеріального та сімейного стану, тому з урахуванням вказаних обставин просить звільнити від сплати заборгованості по аліментам за період його перебування під вартою. Вважає, що в сукупності усі перелічені обставини мають істотне значення для нього та його сім`ї.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що посилання ОСОБА_1 на перебування під вартою у період з 07.05.2021 року по 25.06.2022 року не є обставиною, що маю істотне значення для звільнення від заборгованості по аліментам, оскільки він за бажанням міг працювати, перебуваючи під вартою та отримувати заробіток, з якого б провадились відрахування за виконавчим листом./Вказано, що інших обставин, які мали б істотне значення для вирішення питання часткового звільнення позивача від заборгованості по аліментам позивачем не наведено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.06.2011 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.36).

Шлюб було розірвано за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.03.2020 року, Харківський апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін(а.с.43-46).

Сторони від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.37).

На утримання доньки за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2021 року стягуються аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 09.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.47).

ОСОБА_4 зареєструвала новий шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_5 собі та дитині, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №166 від 22.02.2022 року(а.с.41).

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.05.2021 року ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою(а.с.48-49).

Згідно з копією довідки про звільнення серії ХАР №04432(а.с.50), ОСОБА_1 було звільнено з-під варти 27.06.2022 року. В період з 07.05.2021 року по 27.06.2022 року позивач утримувався під вартою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 народилася друга дитина - ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.42).

Відповідно до копії довідки від 11.06.2023 року(а.с.51), з 21.09.2022 року ОСОБА_1 почав працювати у ФОП ОСОБА_8 на посаді продавця непродовольчих товарів та має дохід за один місяць у розмірі 4000,00 грн., а з утриманням податку дохід складає 3 220,00 грн.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно дост.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Відповідно до ч. 2ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність інших обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про попереднє ув`язнення", взяті під варту особи можуть залучатися до роботи лише в межах території місця попереднього ув`язнення за їх згодою і з дозволу слідчого або суду, які здійснюють кримінальне провадження. Праця таких осіб оплачується за тарифними ставками (окладами), що діють у народному господарстві. Із заробітку ув`язнених за виконавчими документами провадяться відрахування в порядку, встановленому законодавством України. Прибутки, одержані внаслідок використання праці ув`язнених, не підлягають оподаткуванню і використовуються для упорядкування місця попереднього ув`язнення та поліпшення умов тримання під вартою.

Як вбачається з Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, ув`язнені, що виявили бажання працювати, подають заяву начальнику СІЗО, який зобов`язаний у триденний строк розглянути її та прийняти відповідне рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що перебування під вартою, не є обставинами, яка в розумінні ч.2 ст.197 СК України має істотне значення і яка б могла слугувати достатньою підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, оскільки ОСОБА_1 мав можливість працювати, звернувшись з відповідною заявою до начальника СІЗО. При цьому, доказів протилежного, матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Отже, у даній справі посилання позивача на ту обставину, що він знаходився під вартою, не є обставинами, яка в розумінні ч.2 ст.197 СК України має істотне значення і яка б могла слугувати достатньою підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.

Судова колегія вважає, що доводи апелянта про зміну сімейного стану, народження іншої дитини, перебування під вартою, матеріальна допомога іншим членам сім`ї самі по собі не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дитини та звільнення від сплати визначеної державним виконавцем заборгованості за аліментами, проте можуть бути враховані при вирішення питання щодо зменшення розміру аліментів, відстрочки чи розстрочки їх сплати. Однак позивачем таких вимог не заявлялось, а тому відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені з цього приводу аргументи є безпідставними.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні. Тому апеляційна скарга відповідно дол ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 листопада 2023 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.