Справа №443/1091/23
Провадження №2/443/424/23
РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2023 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 дотериторіальної громади села Дев`ятники в особі Ходорівської міської ради Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт його постійного проживання разом із ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1.2838 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії I-ЛВ №025440 від 28.12.2000 року; визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1.9763 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії I-ЛВ №025164 від 28.12.2000 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею1.9763 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №025164 від 28.12.2000 року. Також до складу спадщини входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею 1,1238 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №025440 від 28.12.2000 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №61 від 08.05.2023 року, ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних Дев`ятниківського с/о виконкому Ходорівської міської ради, 17.07.2006 року за № 21 посвідчено заповіт від ОСОБА_3 в користь синів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних долях. На день смерті разом із ОСОБА_3 проживав без реєстрації син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що крім нього, іншим спадкоємцем за заповітом був його рідний брат ОСОБА_4 , який спадщину не прийняв у жоден із передбачених законом способів, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

26.05.2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Дев`ятниківської сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном. Окрім того, його місце реєстрації проживання відмінне від місця реєстрації проживання спадкодавиці на час відкриття спадщини.

За таких обставин він змушений звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 21.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 12.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Протокольною ухвалою від 13.09.2023 року залучено у справу в якості третьої особи ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з мотивів, наведених у такому.

В судове засідання 15.11.2023 позивач та його представник не з`явилися, однак від представника позивача адвоката Яременка І.О. надійшла заява, згідно якої останній просить розглянути справу без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача - Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якого повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення позовних вимог. Також просить розглянути справу без участі їхнього представника.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Третя особа не подала письмових пояснень, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без її участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку третьої особи - ОСОБА_2 неповажною та вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній зареєстрований у АДРЕСА_2 , з 09.10.2019 року (а.с.7 на звороті).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №0 від 09.05.2023 року, 21.11.1959 року у виконавчому комітеті Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №2 від 09.05.2023 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Дев`ятники, Жидачівський район, Львівська область, та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданого повторно на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.12).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 04.06.2019 року (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею1.9763 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №025164 від 28.12.2000 року. Також до складу спадщини входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею 1,1238 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №025440 від 28.12.2000 року (а.с.14, 21).

За життя ОСОБА_3 , 17.07.2006 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області Соколик З.В. та зареєстрований в реєстрі за № 21, згідно якого остання заповіла усе своє майно синам ОСОБА_4 , 1961 року народження та ОСОБА_1 , 1965 року народження в рівних долях (а.с.17).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №61 від 08.05.2023 року, ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних Дев`ятниківського с/о виконкому Ходорівської міської ради, 17.07.2006 року за № 21 посвідчено заповіт від ОСОБА_3 в користь синів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних долях. На день смерті разом із ОСОБА_3 проживав без реєстрації син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Судом встановлено, що крім ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не було, оскільки чоловік останньої ОСОБА_5 помер швидше за дружину, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (а.с13).

ОСОБА_4 , спадщину за заповітом після смерті матері, у жодний спосіб передбачений законом спосіб не прийняв, що також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72555570 від 22.05.2023 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Допитаний як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні дав покази про те, що являється сином спадкоємиці ОСОБА_3 . З 2017 року він переїхав до матері в село Дев`ятники, доглядав її до самої смерті, займався поховання. Його брат ОСОБА_4 проживав у м.Львів мав дружину, брат у 2021 році помер. Після смерті матері він не знайшов Державних актів на землю, які належали його матері.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала покази про те, що являється дружиною позивача. Її чоловік проживав біля матері в с.Дев`ятники, доглядав за нею. Вона до них приїжджала в село. В чоловіка був брат, який жив у Львові, але він на спадщину не претендував.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Львів помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 (а.с.19).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №70/02-31 від 26.05.2023 року (а.с.20), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке він має намір успадкувати.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права позивача на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що на підставі досліджених письмових доказів та показів свідків достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав разом із ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач стверджує, що Державні акти на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 втрачено.

Доказом того, що покійній ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельні ділянки, які розташовані на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 08.06.2023 року, відповідно до якої, згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го демократичного скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.200 року №193, за гр. ОСОБА_3 зареєстровані Державні акти на право приватної власності на землю: серії І-ЛВ №025440 від 28.12.2000 р. Реєстраційний номер 440. Площа земельних ділянок 1,1238 га., серія НОМЕР_5 від 28.12.2000 р. Реєстраційний номер 164. Площа земельних ділянок 1,9763 га.

Кадастровий номер земельної ділянки :02:000:1111, кадастровий номер земельної ділянки - :04:000:1111, кадастровий номер земельної ділянки -:02:000:1386.

Станом на теперішній час відомості про реєстрацію вищеперелічених земельних ділянок зареєстровані в Державному земельному кадастрі за гр. ОСОБА_3 (а.с.21).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Дев`ятниківської сільської ради Стрийського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1.1238 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії I-ЛВ №025440 від 28.12.2000 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1.9763 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії I-ЛВ №025164 від 28.12.2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І. Сливка