Провадження №2/522/6221/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2021 року по липень 2023 року у розмірі 129 200,00 гривень.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Увалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено спрощений порядок розгляду справи без виклику сторін. Відповідачеві було надано 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали на подання відзиву.

01 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача, відповідно до якої, позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/11914/20 від 09 грудня 2023 року шлюб, зареєстрований 29.12.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.8).

В шлюбі від подружжя народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/17707/21 від 08.12.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, а тому, з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 15.09.2021 року по 27.10.2030 року (а.с.9). Зазначеним рішенням також встановлено, що ОСОБА_2 добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки

Згідно даних є Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/17707/21 від 08.12.2022 набрало законної сили 24.01.2023 року.

На зазначене рішення Приморським районним судом міста Одеси 31.01.2023 було видано виконавчий лист (а.с.12).

Державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) постановою від 17.04.2021 року було відкрито провадження №71578981 на підставі виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2023 року (а.с.13).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/17707/21 від 08.12.2022 року належним чином не виконується ОСОБА_2 , а тому, станом на момент подання позовної заяви існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 129 200,00 гривень.

Відповідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_2 подавав заяву про перегляд заочного рішення, проте, вона була залишена без задоволення ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/17707/21 від 05.07.2023.

Зазначений факт підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.07.2023 року №46136 (а.с.14). Згідно зазначеного розрахунку, сума заборгованості станом на 01.07.2023 року становить 129 200,00 гривень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зроблено висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Згідно розрахунку позивача, висвітленого у позовній заяві (а.с.2), загальна сума пені за період з 15 вересня 2021 по 01 липня 2023 року становить 441 568 гривень, з чим суд категорично не погоджується з огляду на наступне.

Позивачем для розрахунку пені було обрано період з 15 вересня 2021 року по 01 липня 2023 року, а тому, позивач для розрахунку пені взяв загальну кількість днів у цей період, що не є вірно, оскільки, першим днем прострочення сплати аліментів є власне 01 жовтня 2021 року, тобто, загальна кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць повинен становити 639 днів, а не як зазначено у позові 654.

Тому, розмір пені за прострочення сплати аліментів, на думку суду становить:

1.За вересень 2021 року - 1%*639(01.10.2021-01.07.2023)*3 200,00=20 448,00 грн;

2.За жовтень 2021 року 1%*608 (01.11.2021-01.07.2023)*6 000,00=36 480,00 грн.;

3.За листопад 2021 року 1%*578 (01.12.2021-01.07.2023)*6 000,00=34 680,00 грн.;

4.За грудень 2021 року 1%*547 (01.01.2022-01.07.2023) *6 000,00=32 820,00 грн.;

5.За січень 2022 року 1%*516(01.02.2022-01.07.2023) *6 000,00=30 960,00 грн.;

6.За лютий 2022 року 1%*488 (01.03.2022-01.07.2023) *6 000,00=29 280,00;

7.За березень 2022 року 1%*457 (01.04.2022-01.07.2023) *6 000,00=27 420,00 грн.;

8.За квітень 2022 року 1%*427 (01.05.2022-01.07.2023)*6 000,00=25 620,00 грн.;

9.За травень 2022 року - 1%*396 (01.06.2022-01.07.2023) *6 000,00=23 760,00 грн.;

10.За червень 2022 року 1%*366 (01.07.2022-01.07.2023)*6 000,00=21 960,00 грн;

11.За липень 2022 року 1%*335 (01.08.2022-01.07.2023)*6 000,00=20 100,00 грн.;

12.За серпень 2022 року 1%*304 (01.09.2022-01.07.2023)*6 000,00=18 240,00 грн.;

13.За вересень 2022 року 1%*274 (01.10.2022-01.07.2023)*6 000,00=16 440,00 грн.;

14.За жовтень 2022 року 1%*243 (01.11.2022-01.07.2023)*6 000,00=14 580,00 грн.;

15.За листопад 2022 року 1%*213 (01.12.2022-01.07.2023)*6 000,00=12 780,00 грн.;

16.За грудень 2022 року 1%*182 (01.01.2023-01.07.2023) *6 000,00=10 920,00 грн;

17.За січень 2022 року 1%*151 (01.02.2023-01.07.2023) *6 000,00=9 060,00 грн.;

18.За лютий 2023 року 1%*123 (01.03.2023-01.07.2023)*6 000,00=7 380,00 грн.;

19.За березень 2023 року 1%*92 (01.04.2023-01.07.2023) *6 000,00=5 520,00 грн.;

20.За квітень 2023 року 1%*62 (01.05.2023-01.07.2023)*6 000,00=3 720,00 грн.;

21.За травень 2023 року - 1%*31 (01.06.2023-01.07.2023)*6 000,00=1 860,00 грн.;

22.За червень 20223 року 1%*1 (01.07.2023-01.07.2023)*6 000,00=60,00 грн.

Тому, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 404 088,00 гривень (20 448,00 + 36 480,00 + 34 680,00 + 32 820,00 + 30 960,00 + 29 280,00 + 27 420,00 + 25 620,00 + 23 760,00 + 21 960,00 +20 100,00+ 18 240,00 + 16 440,00 + 14 580,00 + 12 780,00 + 10 920,00 + 9 060,00 + 7 380,00 + 5 520,00 + 3 720,00 + 1 860,00 + 60,00).

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч.1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином. Заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості Х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, суд робить висновок про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17листопада 2021року в справі №569/14819/19 (провадження№ 61-1586св20) зазначено, зокрема, що: при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «. не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2ст. 614 ЦК України).

У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Згідно ч.2 ст.296 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідачем не спростовано вину у несплаті аліментів та утворенні заборгованості за аліментами, а також не надано доказів, які б підтверджували його матеріальне становище чи сімейний стан.

В той же час, у постанові Одеського апеляційного суду у справі № 522/9112/21 від 15.04.2022 року вказано наступне: «Заборгованість зі сплати аліментів за період з 1 серпня 2019 року по 1 квітня 2021 року державним виконавцем визначена рівною 200000,00 грн. (двісті тисяч гривен), з огляду на що та визначену положеннями частини 1 статті 196 СК України межу відповідальності, неустойка (пеня) не має бути більшою 100% вказаної заборгованості. Поряд з цим, зважаючи на розмір заборгованості, відсутність доказів отримання платником аліментів у спірний період доходів, суд зменшує розмір неустойки (пені) до 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривен).

Такого ж висновку дійшов у Постанові КЦС ВС від 26.04.2023 у справі № 520/17217/13-ц, зазначивши наступне: «Апеляційний суд встановив, що у справі відсутні докази наявності у ОСОБА_3 постійного доходу (заробітку), витрат майнового характеру тощо у спірний період, які б вказували на те, що його матеріальний стан дозволяв сплачувати своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі. ОСОБА_3 протягом півтора року перебував на обліку як безробітний, де отримував допомогу на рівні розміру щомісячного платежу за аліментами, а тому вважав, що наявні підстави для застосування положень частини другої статті 196 СК України та, відповідно, зменшення розміру неустойки (пені) до 19 435,48 грн. Таким чином з огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної колегія про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) зі сплати аліментів».

Враховуючи той факт, що загальний розмір заборгованості за прострочення сплати аліментів в період з 15.09.2021 по 01.07.2023 року становить 404 088,00 гривень, а розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100% від загальної суми заборгованості за прострочення сплати аліментів, беручи до уваги відсутність у справі доказів, які б підтверджували отримання платником аліментів у спірний період доходів, а також беручи до уваги усталену судову практику, суд доходить до висновку суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та зменшення розміру пені до 19 470 гривень.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивачем заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували розмір витрат на професійну правничу допомогу, а тому, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,4,12,13,27,64,76,81,95,133,141, 247, 258-259,263-265,268,354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 15 вересня 2021 року по 01 липня 2023 року у розмірі 19470 (дев`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 14 листопада 2023 року.

Суддя Косіцина В.В.

14.11.2023