УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 277/1130/21

провадження № 61-15973ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Осадчук Тетяна Сергіївна, на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 15 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №13.

07 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд судового рішення Ємільчинського районного суду від 22 листопада 2021 року, в якій просила переглянути дане рішення за нововиявленими обставинами та скасувати його.

Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 серпня 2023 року.

У узадоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року у справі № 277/1130/21 залишено в силі.

Не погодившись із рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 рокувказаним рішення суду першої інстанції, позивачка 12 вересня 2023 року подала на нього апеляційну скаргу, у якій ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись, як на підставу пропуску такого, на її регулярне перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні протягом 2021-2023 років.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 нарішенняЄмільчинського районного суду Житомирської області від22 листопада 2021 року у вказаній справі на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, який був призначений 22 листопада 2021 року, про що свідчить розписка про одержання повістки про виклик до суду та подана нею 22 листопада 2021 року заява, в якій остання просила розгляд справи провести без її участі. Окрім того, 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваного рішення у суді, що підтверджується розпискою, яка містить у матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що ОСОБА_1 до апеляційної скарги не долучила доказів на підтвердження обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, що виключають можливість відмови у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою на підставі частини другої статті 358 ЦПК України, яка містить імперативну вказівку для суду, як він має діяти у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

у клопотанні про поновлення строку не наведено непереборних обставин, які б перешкоджали подати апеляційну скаргу своєчасно, з урахуванням обізнаності про розгляд справи та одержання копії оскаржуваного рішення суду, принаймні до спливу одного року з дати постановлення судового рішення. Таким чином скаржник, будучи обізнаною та належним чином повідомленою про дату розгляду справи, не дотрималася строків апеляційного оскарження рішення суду.

24 жовтняУ листопаді2023 року представник ОСОБА_1 . ОСОБА_6 - адвокат Осадчук Т. С. Майоров В. О. через засоби поштового зв`язкув системі «Електронний суд»подав звернулася до Верховного Суду з касаційну касаційною скаргу скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 вересня 2023 рокуКиївського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, у якій заявник просить скасувати оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Разом із тим, ЄСПЛ зауважив, що доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Частиною другою статті 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). При цьому, у випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2022 року, ухваленій у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Згідно частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Аналіз вказаних процесуальних норм дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Із повного тексту рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року (опубліковано у Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 лютого 2022 року),Судом апеляційної інстанціївстановлено, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, який був призначений на 22 листопада 2021 року, про що свідчить розписка про одержання повістки про виклик до суду та подана нею 22 листопада 2021 року заява, в якій остання просила розгляд справи провести без її участі. Окрім того, 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримала копію рішення Ємільчинського районного суду від 22 листопада 2021 року оскаржуваного рішення у суді, що підтверджується розпискою, яка містить у матеріалах справи.під час розгяду справи судом першої інстанції відповідач подавала відзив на позов та додаткові пояснення, у яких заперечувала щодо задоволення позову, крім того просила застосувати позовну давність до вимог позивача. 07 лютого 2022 року за участі, зокрема, ОСОБА_6 Шевченківським районним судом міста Києва була проголошена вступна та резолютивна частини судового рішення.

В касаційній скарзі представник заявниці зазначив, що 07 лютого 2022 року ОСОБА_7 отримала копію вступної та резолютивної частини судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2021 року та опубліковано у Єдиному державному реєстрі судових рішень 24 листопада 2021 року11 лютого 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення Ємільчинського районного суду від 22 листопада 2021 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року подана ОСОБА_1 .ОСОБА_6 12 вересня 2023 року04 червня 2023 року, тобто поза межами річного строку.

Про час та місце судового розгляду справи ОСОБА_6 була належним чином повідомлена в силу приписів частини п`ятої статті 130 ЦПК України.

Факт пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили ОСОБА_1 .ОСОБА_6 не доведений.

Враховуючи імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 463/6259/15-ц (провадження № 61-2146св18), від 03 червня 2021 року у справі № 2-1210/11 (провадження №61-1537св21), від 08 червня 2021 року у справі № 2-1207/2011 (провадження № 61-1546св21) вказано, що ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; про скасування рішення третейського суду; про видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання про відстрочення ОСОБА_6 сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Осадчук Тетяна Сергіївна, на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ОСОБА_6 , в інтересах якої діє адвокат Майоров Василь Олександрович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення коштів трьох відсотків річних від суми боргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов