Справа № 308/9563/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 жовтня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бедьо В.І., за участю:

секретаря судового засідання Шовак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до

ОСОБА_2 , адреса : АДРЕСА_2 ,

про повернення коштів, сплачених за договором оренди, відшкодування завданих збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Кучеренко Валентин Олександрович, звернулася в суд з позовною заявою про повернення коштів, сплачених за договором оренди, відшкодування завданих збитків та моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 уклала договір оренди квартири АДРЕСА_3 . За згодою сторін встановлена плата за оренду квартири у розмірі еквівалентному 300 доларів США на місяць, а також комунальні послуги. При укладенні договору позивач оплатила оренду квартири на 2 місяці ( за перший та останній місяць) 300 (триста) доларів США та 12200 ( дванадцять тисяч двісті ) гривень. Про що зазначено в договорі.

26 квітня 2023 року відповідач без попередження проник до квартири з вимогою до позивача про негайне звільнення квартири. На відмову позивача звільнити квартиру відповідач викликав наряд поліції, в присутності якого написав розписку, у якій зобов`язується позивачу відшкодувати заплачені кошти за орендну плату (10 діб 100 доларів США). Так сам,відповідач не повернув позивачу 300 доларів США які та йому передала по угоді за останній місяць оренди.

У судове засідання сторона позивача не з`явилась , проте представник в заяві зазначив, що просить розглянути дану справу без участі сторони позивача та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, своєчасно та належним чином повідомлений, відомості про причини його неявки відсутні, відзив у встановлений законом термін відповідач не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

10 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 уклала договір оренди квартири АДРЕСА_3 , строк дії даного договору спливав 10 березня 2023 року, однак за усною згодою позивача та відповідача даний договір було пролонговано до 10 травня 2023 року.

Незважаючи на це, 26 квітня 2023 року відповідач звернувся з вимогою про негайне виселення з квартири, на що позивач не погодився, однак з прибуттям наряду поліції позивач все таки покинула дану квартиру.

З метою відшкодування шкоди та втрачених збитків позивач звернулася в суд з позовною заявою, де просить відшкодувати еквівалент 400 доларів США або 16200 гривень та моральну шкоду яку вона оцінила в 50000 гривень.

Оцінивши належним чином зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1,2 ст. 638 ЦК України).

Згідно підпункту 2.2.4 договору позивач повинна була вносити плату за оренду не пізніше 10 числа кожного місяця, зобов`язання позивачка виконувала, що підтверджується ксерокопією зі знімків екрану, які додані до позовної заяви.

Згідно пункту 1.2 договору встановлюється плата за оренду квартири в розмірі еквіваленту 300 доларів США та плата за комунальні послуги.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень, визначених ч. 1,5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Положеннями частини першої статті 820 ЦК України визначено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла.

Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 820 ЦК України).

Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця (ч. 3 ст. 820 ЦК України).

Розмір орендної плати за Договором оренди складає еквівалент 300 доларів США за один місяць, орендна плата сплачується готівкою не пізніше 10 числа кожного місяця за наступний .

Відповідно до статей 58, 59, 62, 63, 64, 212 Цивільного процесуального кодексу України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Крім цього, відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача.

26.04.2023 року, відповідачем було дано розписку, в якій він визнає заборгованість в 100 доларів США, та зобов`язується повернути вказані кошти.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог, доведеність позивачем належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається на підтвердження своїх вимог про стягнення еквіваленту 400 доларів США, а саме: 19720 гривень матеріальних збитків, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, згідно з п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним із способів захисту цивільних прав (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

Разом з тим, позивачем не надано в розумінні ст. 60 ЦПК України, доказів, які б підтверджували ту обставину, що у зв`язку із виселенням позивачу було завдано моральної шкоди.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку вімовити в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Керуючись ст. 11, 22, 23, 509, 525, 526, 546, 548, 570, 572, 593, 626, 627, 629, 759, 762, 810, 815, 820, 1167, 1192 ЦК України, ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 19720 (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень матеріальних збитків.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд,. якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Бедьо