ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1636/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/6108/19 Марцішевська О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідачаНовікова О. М.,
суддів:Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,
за участю секретаряНовицької Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства (АТ) «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

06 травня 2019 року позивач звернувся до суду до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 червня 2008 року між ПАТ ВТБ Банк, правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Таскомбанк» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 31-08.01. Відповідно до п. 1 предметом кредитного договору є надання позичальниці грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 69 900 доларів США, строк користування 20 років до 23 червня 2028 року, проценти за користування кредитом 14 % відсотків річних. Кредитні кошти надавалися позичальниці на придбання двокімнатної квартири, загальною площею 55,40 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

03.11.2015 між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк, правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є акціонерне товариство «Таскомбанк» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, відповідно до якого було змінено суму кредитування, валюту кредитування та процентну ставку по кредиту.

Відповідачка перестала виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме перестала сплачувати заборгованість по кредиту та проценти.

Станом на 27.03.2019 заборгованість по кредитному договору становить 656 069 грн. 07 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2023 року у задоволенні позову АТ «ТАСКОМБАНК» відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що на даний час щодо частини пред`явленої до стягнення заборгованості за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року існує заочне рішення від 14 грудня 2015 року ухвалене Соснівським районним судом м. Черкаси у цивільній справі № 712/9712/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 587 999,30 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 27 березня 2015 року (570 330,64 грн. тіло кредиту, 16 102,57 грн. процентів, 1596,09 грн. пені), яке набрало законної сили та вимога щодо по суті подвійного стягнення боргу по тілу кредиту в даній справі не ґрунтується на законних підставах.

Стосовно посилання представника позивача на те, що на момент звернення до суду з позовом у даній справі позивачу не було відомо про вказане рішення, то суд вказав, що, відповідно до ч. 2 ст.55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Отже, всі дії, вчинені позичальником у спірних правовідносинах до набуття позивачем права вимоги до кредитним договору № 31-08.01 вважаються такими, що їх вчинив сам позивач.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник АТ «ТАСКОМБАНК», адвокат Пономаренко О.В. оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що умова оплатності даного Кредитного договору, зазначена в п. 4.1. Договору відступлення права вимоги, позивачем була виконана в повному обсязі, що підтверджується копією відповідного платіжного доручення від 27.03.2017 № 1086 про сплату погодженої сторонами суми коштів. За умови вищевказаного та з огляду на зміст п.3.1.3 Договору про відступлення права вимоги Новий кредитор АТ «ТАСКОМБАНК» набув права вимоги повернення боргу за грошовим зобов`язанням.

Також адвокат вказує, що з метою дотримання принципу процесуальної добросовісності та уникнення подвійного стягнення за одним і тим же договором, позивач клопотав до суду про зупинення провадження у даній справі до розгляду по суті заяви АТ «ТАСКОМБАНК» про заміну сторони стягувача, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення у справі 712/9712/15-ц, оскільки до вирішення вказаної заяви, вважав неможливим здійснити повноцінний та належний розгляд по суті позову АТ «ТАСКОМБАНК» з вимогами про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , в тому числі обчислити та встановити остаточну суму заборгованості. Проте відмова суду у видачі дубліката виконавчого документу та поновлення строку для його пред`явлення, позбавила позивача будь-якого юридичного інструмента для реальної можливості відновити порушене право.

Крім того, зазначає, суд першої інстанції застосував формальний підхід до дослідження матеріалів справи, виокремив лише певні аспекти зобов`язання, що є предметом позову та послався на невиконання позивачем запитів суду, хоча інформація, що була предметом запиту неодноразово надавалася, пояснювалася суду і є в різних документах, що надані до матеріалів справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що позов не підлягає до задоволення за недоведеністю позивачем обставин, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26 червня 2008 року між ПАТ ВТБ Банк та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №31-08.01.

Відповідно до п. 1 предметом кредитного договору є надання позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту - 69 900 доларів США, строк користування - 20 років до 23 червня 2028 року, проценти за користування кредитом - 14 % відсотків річних. Додатком 1 до кредитного договору є графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг. ( а.с.7-15 т.1)

Кредитні кошти надавалися позичальнику на придбання двокімнатної квартири, загальною площею 55,40 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . (п. 2.1 кредитного договору).

У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем було укладено Іпотечний договір № 31/08.01-і від 26 червня 2008 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.08.2022р. № 308315036.

Видача кредиту підтверджена заявою про видачу готівки від 26 червня 2008 року (а.с.25 т.1).

02.04.2015 ПАТ ВТБ Банк пред`явив відповідачці вимогу про дострокове повернення кредиту та стягнення боргу 24834,60 доларів США.

03.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, відповідно до якого було погоджено рефінансувати залишок кредитної заборгованості за кредитним договором станом на 03.11.2015 в сумі 653621,21 грн. (сума кредиту), строк кредитування до 03 липня 2038 року, процентна ставка по кредиту (з 3.11.2015р. до 02.11.2018р. 0,01% річних, з 03.11.2018 автоматично змінна в діапазоні 15-30%), ( а.с.16 24 т.1).

Відповідні зміни щодо основного зобов`язання внесені у реєстрацію обтяження за Іпотечним договором № 31/08.01-і від 26 червня 2008 року та змінами до нього, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.08.2022р. № 308315036.

14 грудня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 712/9712/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 587999,30 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 27 березня 2015 року та 3654,00 грн. витрати по сплаті, а всього 591 653,30 грн.

Заборгованість 587 999,30 грн. складалась з 570 330,64 грн. (еквівалент 24 209,37 дол. США) тіла кредиту, 16 102,57 грн. (екв.683,56 дол. США) процентів, 1596,09 грн. (екв. 67,75 дол. США) пені.

27.03.2017 між АТ «Таскомбанк» та ПАТ ВТБ Банк укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317іп_1 та договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 270317іп_1/1, згідно яких АТ «Таскомбанк» є правонаступником ПАТ ВТБ Банк за всіма правами та обов`язками Про підписання відповідних договорів боржник повідомлений належним чином. Умови кредитного договору позичальником в повній мірі не виконуються.( а.с.32-36, 55-88 т.1)

27.03.2019 АТ «Таскомбанк» направило позичальнику повідомлення-вимогу в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку", в якій вимагає дострокового розірвання кредитного договору № 31-08.01 від 26 червня 2008 року із змінами згідно Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року та сплату заборгованості за кредитом в сумі 575 594,62 грн., відсотків 40 226,05 грн., пені 40 248,40 грн., всього 656 069 грн. 07 коп. У випадку непогашення боргу в 60 календ. днів попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с.27,28 т.1)

У травні 2019 року АТ «Таскомбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31-08.1 від 26 червня 2008 року.

Позовна заява мотивована тим, що 03.11.2015 року між ПАТ ВТБ Банк (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Таскомбанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, відповідно до якого було змінено суму кредитування, валюту кредитування та процентну ставку по кредиту в тому числі.

Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах.

Так, станом на 27.03.2019 року заборгованість за кредитним договором № 31-08.01 від 26.06.2008 року, становить 656069,07 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 575594,62 грн. (остання сплата 2101,64 грн. 18.07.2018р. - розрахунок а.с.6 т.1); заборгованість по відсотках (в т.ч. прострочені) 40226,05 грн.; (період нарахування 27.03.2017р. - 01.03.2019 р. розрахунок а.с.5 т.1); пеня на суму простроченої заборгованості за період з 27.03.2018 року по 27.03.2019 року 40248,40 грн. (період нарахування 27.03.2018 р. - 28.02.2019 р. розрахунок а.с.5 т.1).

16 грудня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси, залишеною без зміни постановою Черкаського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, заяву Акціонерного товариства «Таксомбанк про заміну сторони у справі, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення задоволено частково.

Замінено сторону - стягувача за виконавчим листом у справі № 712/9712/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 587999,30 грн. заборгованості за Кредитним договором №31-08.01 від 26.06.2008 року та 3 654 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 591 653 грн. 30 коп. - з ПАТ «ВТБ БАНК» () на її правонаступника Акціонерне товариство «Таскомбанк» (, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30). У задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення відмовлено. Судами встановлено, що на виконання заочного рішення Соснівського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості від 14 грудня 2015 року судом за заявою представника ПАТ «ВТБ БАНК» 23.09.2016 року судом було направлено рішення суду та виконавчий лист, які отримані 28.09.2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Договір про відступлення права вимоги між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ПАТ «ВТБ БАНК» був укладений ще 27 березня 2017 року, проте із заявою про видачу дубліката виконавчого листа звернувся лише 16.06.2020 року, тобто по сплину більш ніж три роки. При цьому доказів поважності пропуску пред`явлення виконавчого листа не надано. Тобто, фактично АТ «Таскомбанк» більше ніж за три роки не вчиняло жодних дій для отримання дубліката виконавчого листа для його подальшого пред`явлення, хоча не був позбавлений такого права.

Встановлені вже рішенням суду обставини не підлягають повторному встановленню.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року в справі № 755/15853/15-ц (провадження № 61-17963св19) зроблено висновок, що "звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання".

З матеріалів справи вбачається, що не оспорювалось відповідачкою, на виконання кредитного договору № 31-08.01 від 26 червня 2008 року, позикодавцем ПАТ ВТБ Банк, правонаступником якого є позивач, були видані відповідачці кредитні кошти в сумі 69 900,00 доларів США з цільовим призначенням для придбання двокімнатної квартири, загальною площею 55,40 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира була передана відповідачкою в забезпечення виконання кредитного договору № 31-08.01 від 26 червня 2008 року з урахуванням змін і доповнень. Звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалось, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що на даний час вказана квартира перебуває у власності іпотекодавця та не припиненим є обтяження на квартиру за договором іпотеки і забезпечення кредитного зобов`язання.

Протягом періоду кредитування у спірних правовідносинах позикодавцем двічі реалізувалося право на витребування у відповідачки дострокового повернення кредиту.

Так, 02.04.2015 р. первісний кредитор ПАТ ВТБ Банк пред`явив відповідачці вимогу про дострокове повернення кредиту та стягнення боргу 24834,60 доларів США за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року, після чого подав позов до суду у справі №712/9712/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ВТБ Банк 587999,30 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 27 березня 2015 року, яка складалась з 570 330,64 грн. (еквівалент 24 209,37 дол. США) тіла кредиту, 16 102,57 грн. (екв.683,56 дол. США) процентів, 1596,09 грн. (екв. 67,75 дол. США) пені.

В подальшому 03.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, відповідно до якого було погоджено рефінансувати залишок кредитної заборгованості за кредитним договором станом на 03.11.2015 р. в сумі 653621,21 грн. (сума кредиту), строк кредитування до 03 липня 2038 року, процентна ставка по кредиту (з 3.11.2015р. до 02.11.2018р. 0,01% річних, з 03.11.2018 автоматично змінна в діапазоні 15-30%).

Не зважаючи на досягнення згоди щодо рефінансування заборгованості за кредитним договором станом на 03.11.2015 р. в сумі 653621,21 грн. (сума кредиту) позикодавець не відмовився від судового позову про стягнення заборгованості та 14 грудня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено заочне рішення у цивільній справі №712/9712/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 587999,30 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 27 березня 2015 року. Після набрання законної сили судовим рішенням за заявою представника ПАТ ВТБ БАНК судом був направлений виконавчий лист, який отриманий кредитодавцем 28.09.2016 року (а.с. 224 т. 1).

27.03.2017 року на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317іп_1 та договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 270317іп_1/1 право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року з урахуванням змін і доповнень перейшло до АТ «Таскомбанк». З реєстру прав вимоги № 1 до договору про відступлення права грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317in_1 від 27.03.2019р. (а.с.35 т.1) вимога передана за кредитним договором № 31-08-21 від 26.06.2008 р. на суму кредиту 653 621,21 грн. на строк 28.03.2028 р., кількість днів простроченого зобов`язання - 54, загальна сума боргу - 577705,43 грн., в тому числі основний борг - 569340,89 грн., проценти - 8355,37 грн., прострочені проценти - 4,27, комісія - 4,90.

27.03.2019 позикодавець в особі АТ «Таскомбанк» вдруге пред`явив до відповідачки вимогу по кредитному договору № 31-08.01 від 26 червня 2008 року про дострокове повернення кредиту в сумі 575 594,62 грн., відсотків 40 226,05 грн., пені 40 248,40 грн., всього 656 069 грн. 07 коп. У випадку непогашення боргу попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак Банк 06 травня 2019 року вдруге звернувся до суду до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В ході розгляду справи провадження зупинялось для реалізації позивачем права на пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа у справі № 712/9712/15-ц на суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року в сумі 587999,30 грн., яка складалась з 570 330,64 грн. - тіла кредиту, 16 102,57 грн. - процентів, 1596,09 грн. пені. Однак судовими рішеннями у справі № 712/9712/15-ц АТ «Таскомбанк» було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа у справі № 712/9712/15-ц до примусового виконання за недоведеністю поважності причини пропуску такого строку позикодавцем. Після цього позивач продовжив підтримувати позов у даній справі про стягнення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року.

Апеляційний суд погоджується, що доводи позивача про виникнення у відповідачки станом на 27.03.2019 заборгованості за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року у заявленій до стягнення сумі 656 069 грн. 07 коп., яка складається з тіла кредиту 575 594,62 грн., відсотків 40 226,05 грн., пені 40 248,40 грн., не доведена наленжими і допустими доказами.

В позовній заяві АТ «Таскобанк» зазначив, що підставою позову є заборгованість за кредитним договором № 31-08.01 від 26.06.2008 року за період з 27.03.2017 року по 27.03.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем наданий розрахунок заборгованості, який не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, погашення кредиту, а отже не є належним доказом існування боргу.

Зокрема, відсутність даних щодо часу та розміру оплат відповідачкою на погашення заборгованості позбавляє суд можливості встановити, за який період виникла заборгованість у заявленій до стягнення сумі або в іншому розмірі.

Крім того, зі змісту крайнього укладеного 03.11.2015 між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк та відповідачкою ОСОБА_1 . Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, було погоджено рефінансувати залишок кредитної заборгованості за кредитним договором станом на 03.11.2015 в сумі 653 621,21 грн. (сума кредиту).

Разом з тим, позивач стверджує, що станом на 27.03.2019 борг за тілом кредиту становить 575 594,62 грн.

Отже, за даними позову, борг по тілу кредиту відповідачки за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 порівняно з погодженим розміром рефінансування 653 621,21 грн. станом на 03.11.2015, зменшився до зазначеного у позовній заяві позивачем 575 594,62 грн. на 27.03.2019, однак за рахунок чого відбулось таке зменшення позивачем не обґрунтовано, чи мало місце погашення боргу і в яких частинах, позивач будь-яких суду доказів не надав. В розрахунку вказано лише про нарахування відсотків, пені і сплати тіла кредиту і відсотків в період з 27.03.2017 по 01.03.2019. Разом з тим, відсутність підтвердження щодо часу та розміру сплати позичальником коштів на погашення кредиту за період з 27.03.2017 по 27.03.2019 позбавляє суд можливості встановити відповідність умовам укладеному між сторонами кредитного договору пред`явлених до стягнення сум відсотків та пені.

Крім того, як вбачається з реєстру прав вимоги № 1 до договору про відступлення права грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317in_1 від 27.03.2019р. (а.с.35 т.1) вимога передана за кредитним договором № 31-08-21 від 26.06.2008р. на суму кредиту 653 621,21 грн. на строк 28.03.2028 р., кількість днів простроченого зобов`язання - 54, загальна сума боргу - 577705,43 грн., в тому числі основний борг 569340,89 грн., проценти 8355,37 грн., прострочені проценти - 4,27, комісія - 4,90.

Отже, заявлена у позовній заяві сума боргу по тілу кредиту 575 594,62 грн. перевищує борг по тілу кредиту 569340,89 грн., зазначений з реєстру прав вимоги № 1 до договору про відступлення права грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317in_1 від 27.03.2019 р., за яким позивач набув права вимоги за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року. Вказану різницю в бік збільшення заборгованості відповідачки по тілу кредит з 27.03.2019 позивач також не обґрунтував.

Враховуючи викладене, надані стороною позивача докази на підтвердження порушення відповідачкою основного зобов`язання не підтверджені переконливими об`єктивним доказами, оскільки не ґрунтуються на первинних даних, що фіксують рух коштів по конкретному банківському рахунку позичальника за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року.

Доводи скаржника про те, що відповідачка не спростувала заявлену до стягнення заборгованість суд вважає необґрунтованими, оскільки принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.( Верховний Суд у постанові 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 ).

Скаржник вказує, що йому не було відомо про існування заочного рішення про стягнення боргу з відповідачки ОСОБА_1 , і при купівлі права вимоги банку не був переданий претензійний пакет документів по боржнику ОСОБА_1 . Однак вказане твердження не може бути взяте до уваги і слугувати повторним стягненням з відповідачки суми боргу, яке по суті вимоги буде подвійним стягненням. Більше того, було замінено сторону стягувача за виконавчим листом у справі № 712/9712/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 587999,30 грн. заборгованості за Кредитним договором №31-08.01 від 26.06.2008 року та 3 654 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 591 653 грн. 30 коп. - з ПАТ «ВТБ БАНК» на її правонаступника Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК.

Доводи скаржника, що їм відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа та поновленню строків для пред`явлення його до виконання, та банк позбавлений можливості реалізувати порушене право, не є підставою для повторного стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 за договором кредиту № 31-08.01 від 26.06.2008.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши переважну оцінку зібраним у справі доказам зі сторони відповідача, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при вирішенні спору, провів допит свідків. Доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 листопада 2023 року.

Судді