Провадження № 2/638/322/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ТДВ СК Альфа-Гарант, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 8182,68 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., витрати на проведення звіту про оцінку автомобіля у розмірі 1200 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1536,80 грн.

В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що 14 березня 2018 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем Nissan Juke д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Харків по вул. Культури, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Сумська, не надала перевагу в русі автомобілю Audi A5 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення, чим порушила п. 16.11 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода. Згідно висновків Дзержинського районного суду м. Харкова (постанова по справі № 638/4207/18 від 18.04.2018) ДТП сталася з вини ОСОБА_2 . Відповідно до звіту про оцінку автомобіля Audi A5 д.н.з. НОМЕР_2 від 06 серпня 2018 року, який було зроблено за замовленням позивача, матеріальні збитки завдані ОСОБА_1 внаслідок ДТП встановлені у розмірі 9472,68 грн. 05 червня 2018 року позивач звернувся до до ТДВ СК Альфа-Гарант, яке є страхувальником ОСОБА_2 із заявою про страхове відшкодування. 11 червня 2018 року позивачу, в якості відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП ТДВ СК Альфа-Гарант були перераховані грошові кошти у розмірі 1290 грн. Проте, сплачених коштів недостатньо для покриття збитків оскільки згідно висновку їх розмір встановлено у 9472,68 грн. Таким чином, розмір заподіяний позивачу ОСОБА_2 складає 8182,68 грн. Крім того, внаслідок ДТП, позивачу та його близьким на час ремонту автомобіля довелося користуватися громадським транспортом, що викличе суттєві незручності у пересуванні у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

29 квітня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що наданий позивачем звіт про оцінку автомобіля №291/2018 від 06 серпня 2018 року не є висновком експерта та не відповідає вимогам, визначеним ст. 106 ЦПК України. Також зазначила, що вона не є належним відповідачем щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 8182,68 грн. Крім того, сума моральної шкоди у розмірі 5000 грн. є явно завищеною та не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником автомобіля Audi A5 д.н.з. НОМЕР_2 .

З копії постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2018 року вбачається, що 14 березня 2018 року о 13 годині 15 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan Juke, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Харкові по вул.Культури, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Сумська, не надала переваги в русі автомобілю Audi A5 державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до копії звіту № 291/2018 про оцінку автомобіля Audi A5 держномер НОМЕР_2 від 04 серпня 2018 року матеріальний збиток, завданий власникові Audi A5 держномер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 14 березня 2018 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає 9472,68 грн.

05 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК Альфа-Гарант з заявою про страхове відшкодування у зв`язку з ДТП, яка сталася 14 березня 2018 року о 14:00 год. (а.с. 24).

Відповідно до копії виписки з рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ Приватбанк від 11 червня 2018 року останньому було перераховано страхове відшкодування від ТДВ СК Альфа-Гарант у розмірі 1290 грн.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року (справа №522/14085/19) у справі з подібними фактичними обставинами викладений правовий висновок, згідно якого відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно матеріалів справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача (винної особи) була застрахована в ТДВ СК Альфа Гарант.

Згідно страхового поліса №АК/3475127, який діяв з 15 квітня 2017 року по 14 квітня 2018 року включно, страховий ліміт у разі настання страхового випадку складав: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., розмір франшизи - 2000 грн.

Оскільки, визначений позивачем розмір шкоди, завданої його автомобілю, не перевищує ліміт відповідальності страховика ТДВ СК Альфа Гарант, то вимога про стягнення страхового відшкодування має бути пред`явлена саме до страховика, а не до винної особи (страхувальника).

ТДВ СК Альфа Гарант залучена позивачем до участі у справі в якості третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Таким чином, залучення відповідача або співвідповідача допускається виключно за клопотанням позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі №554/10058/17.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина вісімнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV).

З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи визначеної у страховому полісі №АК/3475127, а саме 2000 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди завданої внаслідок ДТП суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

На обґрунтування заподіяної моральної шкоди позивач ОСОБА_1 посилається на те, що після ДТП на час ремонту його автомобіля довелось в майбутньому користуватися громадським транспортом, що викликає суттєві незручності у пересуванні.

У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи обставини завдання шкоди позивачеві, неможливість використовувати пошкоджений автомобіль для звичайного способу життя, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що при проведенні оцінки автомобіля Audi A5 д.н.з. НОМЕР_2 № 291/2018 від 06 серпня 2018 року позивачем було сплачено 1200 грн., які суд відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України відносить до судових витрат.

Також, встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, суд з урахуванням вказаних положень вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 85,94 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 (п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 85 (вісімдесят п`ять) грн. 94 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (, адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки 26).

Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2023 року.

Суддя Л.М. Рибальченко