Справа № 404/6927/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Шевченко І.М.

за участі секретаря Мишивець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 про вилучення майна та стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

29.11.2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват банк» звернувся в Кіровський районний суд м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 про вилучення майна та стягнення заборгованості, в якому просив вилучити у ОСОБА_1 на користь позивача транспортний засіб Volkswagen Tiguan, 2008 року випуску, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 51 968,81 грн. за несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу, за фактичний строк користування; 34 159,41 грн. заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу, а разом 86 128,22 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.12.2022 року матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 про вилучення майна та стягнення заборгованості передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда (а.с.91).

05.05.2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Ленінського районного суду м. Кіровограда (а.с. 93).

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.05.2023 року прийнято позовну заяву до провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 96,97), призначено підготовче засідання, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позов.

Ухвалою суду від 08.08.2023 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті (а.с. 106), відповідачем відзив на позов не подано.

14.11.2023 року представником позивача подано заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримано у повному обсязі (а.с. 116).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не сповістив, відзив на позов до суду не подав.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»(чинний на час укладення договору). Відповідно до статті 1 цього Закону лізингоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка відповідно до договору фінансового лізингу отримує від лізингодавця об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування.

За частинами другою, третьою статті 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є, зокрема: у передбачені договором фінансового лізингу строки передати лізингоодержувачу об`єкт фінансового лізингу у стані, що відповідає призначенню такого об`єкта та умовам договору фінансового лізингу; попередити лізингоодержувача про всі права третіх осіб на об`єкт фінансового лізингу, всі відомі йому особливі властивості та недоліки об`єкта фінансового лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого об`єкта фінансового лізингу під час володіння та/або користування ним; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати передбачені таким договором зобов`язання щодо утримання об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу; прийняти об`єкт фінансового лізингу у разі розірвання договору фінансового лізингу або в разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу надавалося право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу. Лізингодавець може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема: у разі якщо об`єкт фінансового лізингу відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам та специфікаціям, прийняти такий об`єкт, володіти та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору фінансового лізингу; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання та експлуатації об`єкта фінансового лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу. Лізингоодержувач може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів, що регулюють відносини фінансового лізингу.

Судом встановлено, що 01.02. 2019 року між ОСОБА_1 та АТ КБ Приватбанк укладено договір фінансового лізингу автомобіля №KGSLA 100000469 посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. та зареєстрований у реєстрі під № 436, відповідно до умов якого позивач на умовах фінансового лізингу передав у платне володіння та користування предмет лізингу, і саме автомобіль: Volkswagen Tiguan, 2008 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 2.3. договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2. договори лізингу) та складається періодів (місяців) лізингу, зазначених у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передач предмета лізингу.

За змістом п. 2.4. договору лізингу предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії договору лізингу. В разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно з умовами договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю не повертається.

Пунктом 14.3. договору лізингу встановлено, що лізингові платежі включають в себе: 1) платіж з відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно з додатком 2; 2) винагороду за користування предметом лізингу в розмірі 23,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; 3) платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з додатком 2.

Сплату лізингових платежів лізингоодержувач здійснює на транзитний рахунок № НОМЕР_4 .

05.02.2019 року лізингодавець та лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу.

Відповідно до договору лізингу починаючи з лютого 2019 року лізингоодержувач ОСОБА_1 повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 6 860 грн.

Останній лізинговий платіж відповідач здійснив 22.11.2021 року. Після цього лізингові платежів відповідачем не вносилися.

17.02.2022 року у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж і один календарний місяць, позивачем було направлено відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про настання події дефолту.

Згідно із п. 8.2.4. договору лізингу якщо протягом 60 календарних днів з момент отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолт лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦПК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену у повідомленні. Одностороннє розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від відповідальності за порушення зобов`язання за договором.

30.09.2022 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу.

18.10.2022 року поштове відправлення з вищевказаним повідомленням було повернуті за закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до Повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу вих. № 90205KGSLS0BA від 27.09.2022 року договір лізингу № КGSLA!00000469 вважається розірваним з 27.10.2022 року.

Станом на 02.11.2022 року предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив.

Отже, судом встановлено, що відповідач системно не виконував умови договору фінансового лізингу, не сплачував лізингові платежі, на вимогу позивача про повернення об`єкта фінансового лізингу не реагував.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Норма статті 388 ЦК України передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем виконані умови договору фінансового лізингу, та передано предмет лізингу відповідачу, тоді як останнім не виконано належним чином зобов`язання щодо сплати платежів передбачених умовами договору фінансового лізингу, в результаті чого договір фінансового лізингу було розірвано в односторонньому порядку, добровільно предмет лізингу не повернуто, а отже лізингоодержувач зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме предмет лізингу, яким він користувався за вказаним договором, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 301,92 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 525, 526, 527, 626, 628, 638, 806 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 про вилучення майна та стягнення заборгованості - задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» транспортний засіб Volkswagen Tiguan, 2008 року випуску, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 51 968,81 грн. за несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу, за фактичний строк користування; 34 159,41 грн. заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу, а разом 86 128,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» судовий збір у розмірі 6 301,92 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Ленінський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко