Справа № 461/6170/22 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/2239/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Швець Д.Ю. на рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 лютого 2023 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в:

В листопаді 2022 року Львівське комунальне підприємство «Старий Львів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті житлово комунальних послуг за період з січня 2020 року по жовтень 2022 року в розмірі 7947,19 грн. та судові витрати в розмірі 2481 грн.

В обґрунтування позову покликалось на те, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Позивач зазначав, що відповідачам надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до п.1 ухвали Львівської міської ради №4035 від 11.10.2018.року. Окрім того, позивач зазначив, що згідно ухвали Львівської міської ради №5634 від 10.10.2019 ЛКП «Старий Львів» є правонаступником прав та обов`язків ЛКП «Центральне».

Позивач стверджував, що відповідачі не здійснюють оплату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з січня 2020 року по жовтень 2022 року утворилась заборгованість у сумі 7947,19 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашають заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просив позов задоволити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 13 лютого 2023 року позов Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2020 року по жовтень 2022 року в сумі 3582 (три тисячі п`ятсот вісімдесят дві) грн. 66 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» сплачений судовий збір в розмірі 559 грн. 22 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» сплачений судовий збір в розмірі 559 грн. 22 коп.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Швець Д.Ю., подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду прийняте необґрунтовано, з неправильним встановленням обставин справи.

Зазначає, що розпорядженням Галицької районної адміністрації №424 від 18.04.2005 ОСОБА_1 було дозволено об`єднати квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , та частину квартири АДРЕСА_1 , після чого Відповідачем 2 ( ОСОБА_1 ) було виконано відповідні роботи з об`єднання даних квартир, внаслідок чого було утворена нова квартира, якій присвоїли №6, з одночасною ліквідацією квартири АДРЕСА_2 . Вищезгадана частина квартири АДРЕСА_4 перейшла у власність Відповідача 2 за договором купівлі- продажу 8/25 часток квартири №1099 від 07.04.2004.

ОСОБА_1 не має жодних заборгованостей по оплаті житлово - комунальних послуг стосовно квартири АДРЕСА_5 , і проживаючи вже довгий час саме у квартирі АДРЕСА_3 , не могла знати про існуючу заборгованість, яка навіть не стосується оплати житлово-комунальних послуг її помешкання, оскільки уся кореспонденція суду надходила на адресу АДРЕСА_6 , де Відповідач не проживає. Хоч з матеріалів справи, а саме з прибудинкової книги вбачається, що така зареєстрована саме в кв. АДРЕСА_3 , а не в кв.4.

ОСОБА_1 сплачує житлово-комунальні послуги ЛКП «Старий Львів» відповідно до площі вже об`єднаної квартири, враховуючи викуплену (об`єднану частку) з кв. АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідними платіжними квитанціями.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м.Львова від 13.02.2023 року у справі №461/6170/22 та ухвалити нове рішення, яким вирішити стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2020 року по жовтень 2022 року в сумі 3582 (три тисячі п`ятсот вісімдесят дві) грн. 66 коп. та понесені судові витрати, в іншій частині позовних вимог відмовити.

30 серпня 2023 року від представника ЛКП «Старий Львів» - Любашевського В.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу. Вказує, що ОСОБА_1 як власник частини квартири АДРЕСА_1 несе солідарне зобов`язання по сплаті заборгованості по вказаній квартирі незалежно від місця реєстрації. Просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 04.11.2022 року.

Будинок АДРЕСА_7 перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Старий Львів», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради.

Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.2020 року по 10.2022 року заборгованість за надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку по квартирі АДРЕСА_1 становить 3582, 66 грн. (а.с.14).

Згідно витягу з будинкової книги, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_8 .

Позиція Апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем доведено наявність заборгованості за послуги утримання будинку та прибудинкової території мешканців ОСОБА_2 , ОСОБА_1 саме за період січня 2020 року по жовтень 2022 року у сумі 3582,66 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду зважаючи на наступне.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки апелянт оскаржує рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 лютого 2023 року лише в частині позовних вимог до ОСОБА_1 , тому в іншій частині рішення суду відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_4 суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не є співвласником вказаної квартири.

Так, 07 квітня 2004 року ОСОБА_1 придбала в ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 8/25 часток квартири АДРЕСА_1 , а саме житлову кімнату площею 13,8 кв.м.

З договору купівлі-продажу вбачається, що квартира на момент продажу складалася з двох житлових кімнат та кухні. Загальна площа квартири становила 43,6 кв.метрів.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації №424 від 18.04.2005 року ОСОБА_1 було дозволено об`єднати квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , та 8/25 квартири АДРЕСА_1 . Після об`єднання даних квартир, була утворена нова квартира, якій присвоєно АДРЕСА_3 , з одночасною ліквідацією квартири АДРЕСА_2 .

Вказаним розпорядження було зобов`язано співвласників квартири АДРЕСА_4 звернутись у відділ приватизації житла для внесення змін в документи про право власності згідно з цим розпорядженням.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_4 , яка складається з однієї кімнати та кухні, загальною площею 29,8кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 2005 року.

Таким чином, ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_4 , вже без врахування 8/25 частки квартири, яку ОСОБА_1 придбала та приєднала до квартири АДРЕСА_3 .

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції не встановив всіх обставин справи та прийшов до помилкових висновків.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод такеконституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Швець Д.Ю. в повному обсязі, з ЛКП «Старий Львів» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3721,50 грн.

Керуючись ст. ст. 367,368, ст.374,376,381,382,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 адвоката Швець Д.Ю. задоволити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 лютого 2023 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 - скасувати.

Постановити в цій частині нове судове рішення, яким в позові Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Старий Львів» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3721 грн. 50 коп. коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2023 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.