ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/272/23 Головуючий в 1 інстанції Ус О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів Воронцової Л.П.,

Майданіка В.В.,

секретар Доброва К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Верещака Олексій Миколайович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Херсонська міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.03.2019 року замінено відповідача ОСОБА_4 на ОСОБА_3 , залучено до участі у справі Херсонську міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. (т.1, а.с.81)

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т.1, а.с.56-57) позивач остаточно просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту, визначеного у висновку судової земельно-технічної експертизи №019/2019 від 07.03.2019 року, а саме:

- виділити ОСОБА_1 в користування частину земельної ділянки площею 0,0204 га (204 кв.м., що на 1,5 кв.м. менше від ідеальної належної площі), на якій розташовані об`єкти нерухомості, що йому виділені рішенням суду. На графічному додатку 3 до висновку експерта ця ділянка позначена сірим кольором;

- виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне користування окрему частину земельної ділянки, площею 0,0207 га (207 кв.м., що на 1,5 кв.м. більше від ідеальної належної площі), на якій розташовані об`єкти нерухомості, що їм виділяються за рішенням суду. На графічному додатку 3 до висновку експерта ця ділянка позначена світло-сірим кольором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2011р. №3-2017 є власником 27/100 частин домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Інша частина домоволодіння на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Згідно технічного паспорту на домоволодіння від 11.10.2013р. земельна ділянка площею 448,8 кв.м. перебуває у спільному користуванні співвласників будинку.

Позивач зазначає про наявність між ним та іншими співвласниками розбіжностей з питань користування земельною ділянкою, а також здійснення відповідачами її незаконної забудови.

З огляду на викладене, враховуючи висновки проведеної у ході розгляду справи земельно-технічної експертизи позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, встановивши порядок користування земельною ділянкою загальною площею 411 кв.м. згідно другого варіанту, запропонованого судовим експертом.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що земельна ділянка площею 448,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (на час розгляду справи судом нумерація домоволодіння змінена на 100/2) була закріплена за землекористувачами на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих від 17.06.1955 року за № 518. На час розгляду справи в суді адреса змінена на Богородицька, 100/2. Відповідно до висновку № 019/2019 від 07.03.2019 року експерта ОСОБА_6 фактична площа користування по існуючим межам земельної ділянки становить 411 кв.м. Оскільки розміри та межі земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , не відповідають документально її розмірам та межам, закріпленим у встановленому порядку органом місцевого самоврядування, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Верещака Олексій Миколайович, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 травня 2021 року скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що земельна ділянка площею 448,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 була закріплена за землекористувачами на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих від 17.06.1955 року №518. Оскільки будь-яких даних про вилучення у встановленому порядку цієї земельної ділянки матеріали справи не містять, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для визначення порядку користування вказаною земельною ділянкою. При цьому, встановлення порядку користування неприватизованою земельною ділянкою між співвласниками будинку не має наслідком набуття права власності на виділені в користування частини, а відтак не впливає на обсяг прав та обов`язків третіх осіб.

Крім того, у межах даної справи проведено земельно-технічну експертизу, у ході якої судовим експертом здійснено уточнюючі заміри з точністю до 1 см та визначено, що за фактичним користуванням по існуючим межам площа земельної ділянки становить 411 кв.м. Судовим експертом запропоновано три варіанти порядку користування вказаною земельною ділянкою. Відмовляючи у задоволенні позову суд фактично не вирішив спір між сторонами, що є порушенням вимог ст.88 Земельного кодексу України.

Також судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 11.02.2015 року у справі №6-2цс15 та Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року по справі №689/26/17, згідно яких при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою.

З огляду на викладене скаржник наполягає на задоволенні поданої ним апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Дробіков Данило Сергійович, доводи апелянта не визнає, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05.05.2021року залишити без змін.

Оскільки площа земельної ділянки, що фактично перебуває у користуванні сторін, є меншою від площі, виділеної їм у користування органом місцевого самоврядування, а виділення нової земельної ділянки не входить до компетенції суду, тому відповідач вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Верещака О.М., заперечення відповідачки ОСОБА_2 вважає необґрунтованими, просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав.

Від відповідача ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України та з урахуванням висновків та вказівок суду касаційної інстанції, викладених у постанові від 13.09.2023р., колегією суддів встановлені такі обставини.

Рішенням Виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих від 17.06.1955 року №518 за домоволодінням АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 448,8 кв.м, що встановлено рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 липня 2006 року по справі №22-2409 та визнається всіма учасниками справи.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2011 року, виданого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Місюр В.М. та зареєстрованого за номером 3-2017, ОСОБА_1 набув права приватної власності на 27/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці місцевих рад загальною площею 448,8 кв.м.

Зазначена частина домоволодіння складається з житлового будинку з каменю бутового, загальною площею 111,9 кв.м., житловою площею 75,7 кв.м., позначений в плані літ. «А»; житлового будинку з каменю бутового, загальною площею 42,5 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., позначений в плані літ. «В»; сарай з дерева літ. «Б»; сарай з дерева літ. «Г»; літня кухня з цегли літ. «Д»; туалет з дерева літ. «Е»; сарай з цегли літ. «З»; водопровід №1; огорожа №3,4,5,6; туалет з буту, цегли літ. «О», душ з буту, цегли літ. «К», надвірні споруди №І,7. (т.1, а.с.18)

Співвласниками іншої частини вказаного домоволодіння є ОСОБА_2 (2/5 частини) та ОСОБА_3 (33/100 частини), що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №32588026 від 20.12.2011 року. (т.1, а.с.19)

Рішенням 26 сесії Херсонської міської ради VI скликання від 24 квітня 2013 змінено назву вулиці Краснофлотська на Богородицьку.

Між сторонами існує спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовано домоволодіння і яке належить сторонам на праві спільної часткової власності, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на 27/100 частки домоволодіння) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття

права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ст.125 ЗК України (в редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на 27/100 частки домоволодіння) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту

державної реєстрації цих прав.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу (у редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на часту у домоволодінні) слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності або користування.

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. (стаття 88 ЗК України)

Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду.

При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.

Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15-ц.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що первинними співвласниками домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному з яких належало по його частині.

У подальшому право спільної сумісної власності на вказане домоволодіння було трансформоване у спільну часткову власність через реалізацію кожним зі співвласників належних їм частин, розміри яких змінювалися внаслідок перебудов та добудов будівель і споруд.

Внаслідок вказаних трансформацій ОСОБА_1 набув право власності на частину домоволодіння, яка раніше належала ОСОБА_7 та наразі становить 27/100 його частин, а ОСОБА_2 і ОСОБА_3 стали співвласниками частини після ОСОБА_8 , і внаслідок добудов їхня сукупна частина становить 73/ 100 (2/5 та 33/100).

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при

визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Враховуючи, що земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння по АДРЕСА_1 , перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, тому при визначенні частки, на яку має право позивач, слід виходити з розміру частки співвласників на момент перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову, що свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на частину земельної ділянки.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач зазначає, що співвласниками домоволодіння не досягнуто угоди про порядок користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим просив суд визначити такий порядок користування виходячи з її фактичного розміру.

З матеріалів справи вбачається, що у ході розгляду даної справи за заявою ОСОБА_1 проведено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо розробки та пропозиції на розгляд суду можливих варіантів порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до часток власників на момент виникнення спільної часткової власності.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 07 березня 2019 року, складеного судовим експертом Малим О.В., останнім досліджено копію матеріалів інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 , а також копію висновку №132/05 від 14.11.2005 року повторної судової будівельно-технічної експертизи, складеного експертом Гуральською В.М., за наслідками чого встановлено, що ОСОБА_1 до виділу із загальної площі земельної ділянки належить її частина, оскільки право на таку частку мав попередній співвласник на момент виникнення права спільної часткової власності.

З огляду на частки співвласників на момент виникнення спільної часткової власності судовим експертом визначено, що сторонам ідеально належить до виділу в користування відповідно до часток: ОСОБА_1 на частину 205,5 кв.м.; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частину 205,5 кв.м.

Враховуючи фактичне користування, поділ об`єктів нерухомості та вимоги державних будівельних норм та правил експертом на розгляд суду запропоновано три варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту, запропонованого експертом у висновку судової земельно-технічної експертизи №019/2019 від 07.03.2019 року, відповідно до якого:

« ОСОБА_1 пропонується до виділу окрема земельна ділянка площею 0,0204 га (204 кв.м., що на 1,5 кв.м. менше від ідеально належної площі), на якій розташовані об`єкти нерухомості, що йому виділені рішенням суду. На графічному додатку 3 ця ділянка позначена сірим кольором. Прохід на земельну ділянку з боку вулиці передбачено через фактично існуючі ворота.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно пропонується до виділу окрема земельна ділянка площею 0,0207 га (207 кв.м., що на 1,5 кв.м більше від ідеально належної площі), на якій розташовані об`єкти нерухомості, що їм виділяються за рішенням суду. На графічному додатку 3 ця ділянка позначена світло-сірим кольором. Прохід на земельну ділянку з боку вулиці передбачено через фактично існуючі ворота.

Опис межі:

Вихідна точка межі поділу розміщена на фасадній межі земельної ділянки, яка проходить вздовж АДРЕСА_3 в точці розмежування приміщень в житловому будинку літ. «А», що визначено рішенням суду між співвласниками.

Від вихідної точки межа прямує під плямою забудови по лінії розподілу приміщень в житловому будинку літ. «А».

Межа проходить по стінам прибудови, до рогу, що зорієнтований в сторону суміжного землекористувача по АДРЕСА_4 .

Межа прямує в сторону суміжного землекористувача по АДРЕСА_4 , до рогу сараю літ. «Г».

Межа, змінюючи напрямок, проходить вздовж подвір`я по стінам сараю літ. «Г», кухні літ. «Б», туалету літ. «О» та прямує до перетину з суміжним землекористувачем за адресою АДРЕСА_4 .»

Зі змісту поданих по суті заяв вбачається, що відповідачі не заперечують щодо наявності у позивача права на частину земельної ділянки, виділеної для обслуговування домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, заперечення відповідачів щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, з якими погодився суд першої інстанції, полягають у тому, що на час розгляду справи її фактичний розмір та межі не відповідають тим, що були закріплені у встановленому законом порядку органом місцевого самоврядування.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими вказані заперечення відповідачів та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності можливості для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з вказаних підстав.

Як було встановлено судом та не заперечується жодною із сторін, рішенням Виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих від 17.06.1955 року №518 за домоволодінням АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 448,8 кв.м.

З наявного в матеріалах справи технічного паспорту на домоволодіння по АДРЕСА_1 , складеного КП «Херсонське БТІ» станом на 11.10.2013 року вбачається, що фактично у користуванні співвласників перебувала земельна ділянка площею 448,8 кв.м, що повністю відповідає документально визначеному розміру.

При цьому, у схематичному плані вказаної земельної ділянки зафіксовано її конфігурацію та межі: з північної сторони 21,63 м (13,98 м + 7,02 м + 0,63 м); з південної сторони 22 м; з західної сторони 19,20 м, зі східної сторони 15,99 м (5,0 м + 4,50 м + 6,49 м). (т.1, а.с.10)

Разом з тим, висновком судової земельно-технічної експертизи №019/2019 від 07.03.2019р., складеного експертом Малим О.В., встановлено, що з урахуванням уточнюючих замірів сталевою рулеткою ДСТУ 4179-2003 з точністю 1 см та геодезичного обладнання (теодоліт 2Т-30) за фактичним користуванням по існуючим межам площа земельної ділянки становить 411 кв.м. (т.1, а.с.68)

У додатку 3 вказаного висновку судовим експертом наведено схему визначення порядку користування земельною ділянкою (варіант другий) у наступних розмірах та конфігурації: північна межа 21,63 м (13,98 м + 5,63 м + 1,39 м + 0,63 м); південна межа 19,04 м (7,66 м + 11,38 м); західна межа 18,5 м (7,6 м + 3,16 м + 2,28 м + 5,46 м); східна межа 18,39 м (11,9 м + 6,49 м).

Отже, незважаючи на те, що загальний розмір земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні сторін (411 кв.м.), є меншим від розміру, закріпленого за вказаним домоволодінням рішенням органу місцевого самоврядування (488,8 кв.м), проте її східна межа є більшою на 2,4 м, що свідчить про зміну конфігурації земельної ділянки у порівнянні з тією, що була визначена документально.

Наведеними вище положеннями Земельного Кодексу України встановлено, що право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права інших осіб.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів правомірного збільшення розміру східної межі земельної ділянки та зміни її конфігурації, визначеної органом місцевого самоврядування та відображеної у технічному паспорті на домоволодіння, а визначення порядку користування такою земельною ділянкою порушуватиме права третіх осіб, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками будинку не має наслідком набуття ними права власності на виділені частини цієї ділянки та, відповідно, не порушує права третіх осіб, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки співвласники нерухомого майна мають права на користування лише тією земельною ділянкою, яка виділена їм на правовій підставі.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 16.06.2020р. по справі №689/26/17, від 04.09.2020 у справі №619/2275/17, від 21.03.2018р. у справі №381/3268/16-ц та Верховного Суду України від 17.02.2016р. у справі №6-1500цс15, від 11.02.2015 у справі №6-2цс15, оскільки в цих справи предметом правової оцінки були обставини, які є відмінними від наявних у справі, що розглядається.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апелянта та, як наслідок, відсутність передумов для скасування рішення суду першої інстанції з заявлених скаржником підстав.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Верещака Олексій Миколайович, залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2023 року.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ Л.П.Воронцова

________________ В.В.Майданік