Провадження № 2/161/4279/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 листопада 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.08.2018 було розірвано. Від шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2018 наказано стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.05.2018 та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що матеріальне становище відповідача значно покращилося, що зумовило звернення до суду з позовом.

Їх спільний син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Розмір раніше визначених судовим наказом аліментів є недостатнім для забезпечення потреб сина в повному обсязі.

Посилаючись на викладене, позивач, просить суд, змінити розмір стягнення аліментів з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді від 12.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін у справі.

Від відповідача надійшов відзив в якому він позовних вимог не визнав. Зазначив, що він сплачує аліменти на утримання сина у розмірі визначеному судовим наказом, заборгованості з їх сплати не допускає. Вказує, що на його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу. Крім того у нього наявні непогашені кредитні зобов`язання, які він отримав для будівництва житла для його сім`ї під заставу такої нерухомості. Посилаючись на викладене, просить суд відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріли справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с.04).

Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2018 наказано стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.05.2018 та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-юсесією Генеральної Асамблеї ООН 20листопада 1989року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27лютого 1991року та набула чинностів Україніз 27вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального ісоціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як передбачено статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі напридбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Згідно із частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленум Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Такий висновок випливає з постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Статтею 192СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів, ОСОБА_1 зазначала, що вона бажає, щоб аліменти на утримання сина стягувалися в частці від доходу відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 78ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, за положеннями статті 192 СК України розмір аліментів може бути зменшено або збільшено у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Проте позивач всупереч зазначених норм закону, не надала суду будь-яких доказів щодо покращення матеріального стану відповідача або щодо погіршення її матеріального стану, зазначивши у своїй позовній заяві, що вона бажає, щоб аліменти на утримання сина стягувались у частці від доходу відповідача.

Натомість відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив у якому зазначив, що він заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки на його утримані перебуває дитина від іншого шлюбу. До відзиву відповідач додав копію свідоцтва про народження доньки ОСОБА_4 та витяг № 542 з реєстру платників єдиного податку.

Таким чином, позивачем не надано суду будь-яких доказів щодо покращення матеріального стану відповідача і щодо погіршення її матеріального стану.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст.12, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 192 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта