Провадження № 2-з/761/853/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Аббасової Н.В.,

при секретарі: Сухині А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення первісного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визначення (залишення) місця проживання малолітніх дітей з батьком,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визначення (залишення) місця проживання малолітніх дітей з батьком.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2022 року відкрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.10.2022 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення (залишення) місця проживання малолітніх дітей з батьком то об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю.

08.11.2023 на адресу суду надійшла заява позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову, відповідно до якої заявниця просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 надати прямі контакти засобів зв`язку осіб, з якими перебуває син ОСОБА_4 за межами України у Федеративній Республіці Німеччина. Засоби зв`язку мають бути актуальними та не заблокованими. Також, заявниця просить зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 офіційні легалізовані документи з перекладом на українську мову та нотаріально посвідчені на підтвердження навчання сина ОСОБА_5 у німецькій школі та здобуття відповідного освітнього рівня знань, враховуючи освітні програми в Німеччині та в Україні.

В обґрунтування заяви посилається на те, що на даний час ОСОБА_2 створив перешкоди у спілкуванні з матері з сином ОСОБА_4 . Мати позбавлена будь якої можливості спілкуватись з сином, оскільки ОСОБА_2 , у зв`язку із повномасштабною збройною агресією російської федерації, одноособово прийнято рішення про виїзд сина до Німеччини. Жодних контактних даних для спілкування з сином позивачці надано не було. Натомість батько налаштував сина проти матері та сестри, надаючи йому викривлену інформацію щодо спірних правовідносин батьків.

Також, ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків щодо забезпечення навчання сина в школі та здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ОСОБА_2 з листами з проханням надати прямі контакти для зв`язку з особами з якими перебуває син ОСОБА_4 , та не чинити дії направлені на відчуження та відсторонення матері від сина, які ОСОБА_2 були проігноровані.

У зв`язку з чим позивачка звернулась із вказаною заявою про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Перелік видів забезпечення позову передбачений статтею 150 ЦПК України, у якій, зокрема, визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду заяви про забезпечення позову судом першої інстанції); а також встановленням обов`язку вчинити певні дії (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Судове рішення про визначення місця проживання дитини спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Відповідно до ч.ч. 1,2, ст 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Враховуючи те, що предметом спору як за первісним позовом так і за зустрічним позовом є визначення місця проживання дітей, то спілкування обох батьків з дітьми забезпечить збереження відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з їх батьками.

Проте, обраний позивачкою спосіб забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 надати прямі контакти засобів зв`язку осіб, з якими перебуває син ОСОБА_4 за межами України у Федеративній Республіці Німеччина не сприятиме досягненню мети забезпечення позову, а саме не сприятиме підтриманню емоційного зв`язку матері з сином.

Прохання заявника щодо зобов`язання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 офіційні легалізовані документи з перекладом на українську мову та нотаріально посвідчені на підтвердження навчання сина ОСОБА_5 у німецькій школі та здобуття відповідного освітнього рівня знань, як захід забезпечення позову в межах розгляду справи про визначення місця проживання дитини жодним чином не вплине на можливість виконання рішення у даній справі.

Позивачкою за первісним позовом по справі не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову запропонованим способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 151, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У вжитті заходів забезпечення первісного позову за заявою ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визначення (залишення) місця проживання малолітніх дітей з батьком, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Київського апеляційного суду.

Суддя: Н.В. Аббасова