ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1760/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/7379/22 Категорія: 305010900 Булгакова Г.В.,
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Ковалевська Дар`я Сергіївна;

відповідач Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради;

представник відповідача - Якимчук Сергій Сергійович;

особа, яка подала апеляційну скаргу Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, представника ОСОБА_1 адвоката Ковалевської Дар`ї Сергіївни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

16.09.2022 року адвокат Ковалевська Д.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з зазначеним вище позовом, та з урахуванням ухвали суду про заміну неналежного відповідача КП «ЧЕЛУАШ» на Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 1 564 649,17 грн., витрати на лікування в розмірі 37 500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 90 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 18.05.2019 року о 23 год. 10 хв. в м. Черкаси по вул. Смілянській ОСОБА_1 рухався на автомобілі BMW-M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 з центру міста до АЗС «Shell», що знаходиться за адресою: м. Черкаси вул. Смілянська 168/1, однак не доїжджаючи до АЗС (близько 200 метрів), внаслідок наїзду на яму (зрізану частину дороги) вилетів на узбіччя та здійснив наїзд на електроопору. Жодних попереджувальних дорожніх знаків на даному відрізку дороги встановлено не було. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а позивач втратив свідомість через отримання численних тілесних ушкоджень та тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні.

За фактом вказаної ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 309387 від 29.08.2019 року. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 15.05.2020 року провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В той же час судом встановлено, що з технічної точки зору є виникнення для водія ОСОБА_1 аварійної ситуації внаслідок неналежного стану дорожнього покриття на ділянці по вул. Смілянській (в районі будинку 168/1) у м. Черкаси, де стався виїзд автомобіля за межі проїжджої частини з настанням вказаних шкідливих наслідків. Вказане підтверджується також висновком експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження ДТП від 07.04.2020 року № 21, згідно якого при заданих вихідних даних водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути виїзду у вказаний зріз шляхом своєчасного застосування гальмування, як рухаючись зі швидкістю 50 км/год, так і 60 км/год та перебуваючи в аварійній ситуації. А тому, знаходячись в аварійній обстановці і не маючи технічної можливості запобігти ДТП, слід дійти висновку, що в даній дорожній обстановці, в його діях невідповідностей ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, не вбачається.

Отже ДТП за участю позивача сталось через порушення відповідальною особою правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Вказує, що у разі заподіяння власникам (володільцям) транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди, 28.07.2022 року позивач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» та уклав договір про проведення автотоварознавчого дослідження.

05.08.2022 року ТОВ «Клевер Експерт» складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 203/07-22, згідно якого ринкова вартість автомобіля BMW M3 реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту ДТП становить 1 648 926,33 грн., вартість відновлювального ремонту 4 599 326,82 грн., а ринкова вартість транспортного засобу після ДТП - 84 277,16 грн.

Отже, позивачу, як власнику знищеного автомобіля «BMW» M3 номерний знак НОМЕР_1 повинно бути відшкодовано матеріальну шкоду за знищення транспортного засобу у розмірі 1 564 649,17 грн., що відповідає різниці між вартістю транспортного засобу до ДТП - 1 648 926,33 грн., та вартістю транспортного засобу після ДТП - 84 277,16 грн.

Крім того, підлягають відшкодуванню також витрати на лікування, які підтверджуються доказами у справі, та оцінюються у розмірі 37 500,00 грн.

Додатково позивач наполягає на стягнені з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди 90 000,00 грн., оскільки в результаті протиправних дій відповідача йому було спричинено ряд негативних наслідків, що безумовно вплинуло на якість його повсякденно життя, фізичний та психологічний стан. Зокрема, позивач тривалий час перебував на лікуванні після ДТП, був змушений доводити в суді свою невинуватість, було знищено належне йому майно (автомобіль). Позивач вважає, що 90 000,00 грн. - це адекватний грошовий еквівалент понесених душевних страждань та втрат немайнового характеру.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (, місцезнаходження: вул. Б. Вишневецького, буд. 36, м. Черкаси) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) майнову шкоду в розмірі 1 564 649,17 грн., витрати на лікування в розмірі 37 500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., а всього 1 612 149,17 грн.

Стягнуто з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (, місцезнаходження: вул. Б. Вишневецького, буд. 36, м. Черкаси) на користь держави судовий збір в розмірі 13 420,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_1 сталася внаслідок неналежного стану дорожнього покриття, а на момент дорожньо-транспортної пригоди між відповідачем, як замовником та підрядником ТОВ «Главшляхбуд» діяли Договори будівельного підряду по проведенню капітального ремонту відрізку дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, тому суд дійшов до висновку, що відповідальність за заподіяну позивачу шкоду, має нести Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, який відповідно до умов Договорів підряду та приписів законодавства мав контролювати якість робіт підрядника та в разі неналежного виконання робіт підрядником відповідно реагувати, створюючи безпечні умови для третіх осіб.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Ковалевська Д.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про стягнення моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення за яким стягнути з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 90 000 грн. В іншій частині рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в частині розміру присудженої моральної шкоди є незаконним та необґрунтованим, ухвалене внаслідок неправильної оцінки доказів, а тому підлягає в даній частині до скасування.

В апеляційній скарзі, вказує, що жодних попереджувальних або таких, що обмежують рух дорожніх знаків на відрізку дороги де сталося ДТП, встановлено не було. Внаслідок ДТП автомобіль позивача перетворився фактично на металобрухт, а сам позивач на місці ДТП втратив свідомість через отримання численних тілесних ушкоджень та тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні у медичному закладі.

Крім того, вказує, що в результаті протиправних дій відповідача, спричинено ряд негативних наслідків для позивача, що безумовно вплинуло на якість його повсякденного життя, фізичних та психологічний стан, зважаючи на те, що позивач тривалий час перебував на лікуванні після ДТП, було знищене належне йому майно (автомобіль), необхідність витрат значних сум на лікування, послуги експертних організацій та на правову допомогу.

Вважає, що судом першої інстанції взагалі необґрунтовано настільки суттєве зменшення розміру моральної шкоди з 90 000 грн. до 10 000 грн., фактично судом не взято до уваги, що через 2 роки після ДТП позивачу довелося проводити оперативне лікування стопи внаслідок ДТП, адже біль за два роки не проходила, а тільки посилювалася, з`явився некроз та кульгання. На думку скаржника розмір 10 000 грн. стягнутий з відповідача на користь позивача є незрозумілий та необґрунтований судом.

Не погоджуючись з рішення суду, Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради було укладено договір № 226 з ТОВ «Главшляхбуд» на проведення капітального ремонту по вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси. Вказує, що згідно п. 6.3.3 Договору обладнання ділянок робіт, а також відповідальність за правильне розміщення і збереження технічних засобів покладається на організацію, яка виконує ці роботи. На момент дорожньо-транспортної пригоди, ТОВ «Главшляхбуд» взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконало та об`єкт не передано департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, стверджувальної ним обставини відсутності попереджувальних знаків про перешкоду.

20 жовтня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року у справі № 712/7379 в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити та скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив мотивований тим, що протиправна поведінка підрядника позивачем не доведена, а відтак підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідачем як замовником на користь позивача відсутні. Таким чином, на думку відповідача вимоги ОСОБА_1 щодо скасування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року у справі № 712/7379/22 в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими.

20 жовтня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника позивача адвоката Ковалевської Д.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача в повному обсязі.

Відзив мотивований тим, що оскільки позивач не є стороною Договору підряду між відповідачем та підрядником ТОВ «Главшляхбуд» то умови цього Договору не розповсюджуються на позивача. При цьому, представник позивача вказує, що позивач в силу ч. 2 ст. 1172 ЦК України має право на стягнення шкоди саме з замовника робіт, а вже після відшкодування шкоди замовник робіт в даному випадку відповідач має право вимоги про компенсацію цих збитків з підрядника, якщо доведе, що Договором було покладено обов`язок з огородження та створення безпечних умов на ділянці, де ведуться роботи на підрядника.

Вказує, що відповідачем не доведено факт створення безпечних умов експлуатації дороги під час виконання робіт з реконструкції дороги, не доведено огородження ділянки, позначення робіт з реконструкції дороги, не доведено огородження ділянки, позначення робіт дорожніми знаками, що є тягарем доказування саме відповідача, а не позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Ковальську Д.С., представника відповідача Якимчука С.С., перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки BMW-M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.05.2019 року близько 23 год. 10 хв. в м. Черкаси по вул. Смілянській, сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_1 керуючи автомобілем BMW-M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок наїзду в зріз, який мав місце на дорожньому покритті, вилетів на узбіччя та здійснив наїзд на електроопору.

За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції 29.08.2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 309387 відносно ОСОБА_1 .

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.05.2020 року по справі № 712/11562/19 провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В той же час судом встановлено, що з технічної точки зору є виникнення для водія ОСОБА_1 аварійної ситуації внаслідок неналежного стану дорожнього покриття на ділянці АДРЕСА_2 , де стався виїзд автомобіля за межі проїжджої частини з настанням вказаних шкідливих наслідків. Вказане підтверджується висновком експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження ДТП від 07.04.2020 року № 21, в якому зазначається, що при заданих вихідних даних водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути в`їзду у вказаний зріз шляхом своєчасного застосування гальмування, як рухаючись зі швидкістю 50 км/год, так і 60 км/год. та перебуваючи в аварійній ситуації. А тому знаходячись в аварійній обстановці і не маючи технічної можливості запобігти ДТП, слід дійти висновку, що в даній дорожній обстановці, в діях ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, не вбачається (т. 1, а. с. 13-14).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_1 сталася внаслідок неналежного стану дорожнього покриття на ділянці вул. Смілянська 168/1 у м. Черкаси. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб BMW-M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а позивач тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується доводів Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про неналежного відповідача у даній справі, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Частиною 3 статті 14 та частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць і залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях і залізничних переїздах, що перебувають у їх віданні.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - органом державного управління автомобільними дорогами загального користування; на залізничних переїздах - відповідними територіальними органами Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Отже, у розумінні наведених положень, у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 904/5489/18).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

Згідно статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

При розгляді справи судом встановлено, що у відповідності до рішення Черкаської міської ради від 26.06.2003 року № 3-531 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» всі дороги і площі міста знаходяться в оперативному управлінні Управління житлово-комунального господарства Черкаської міської ради, правонаступником якого є Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (т. 2 а.с.41).

Положенням про департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 24.03.2020 року № 2-5717, встановлено, що до повноважень департаменту відноситься: організація утримання в належному стані проїзної частини автомобільних доріг, тротуарів та під`їздів; організація будівництва, реконструкції, ремонту і утримання вулиць і доріг міста за встановленими для них державними стандартами та нормами; організація і контроль за виконанням наданих послуг підрядними організаціями на об`єктах інфраструктури доріг відповідно до проведених конкурсів (п.п. 62, 63, 64 розділу 2 Положення) (т. 2, а.с.29-34).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищезазначених повноважень, Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради було укладено з ТОВ «Главшляхбуд» Договір № 266 на проведення капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 29.06.2016 року (т 1 а.с.85), Договір № 266/1 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 28.10.2016 року та Договір № 521 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 27.12.2016 року (т.1 а.с. 88).

Заперечуючи проти позову, та оскаржуючи рішення суду першої інстанції, Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради посилається на відсутність його вини в завданні шкоди позивачу, оскільки обов`язок забезпечення безпеки при проведенні капітального ремонту вул. Смілянської покладався на підрядну організацію ТОВ «Главшляхбуд».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за умовами вищезазначених Договорів підряду ТОВ «Главшляхбуд» (підрядник) дійсно зобов`язався забезпечувати при проведенні робіт вжиття необхідних заходів з техніки безпеки, пожежної безпеки та охорони праці.

Водночас, судом вірно зазначено той факт, що уклавши з ТОВ «Главшляхбуд» Договір № 266 на проведення капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 29.06.2016 року, Договір № 266/1 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 28.10.2016 року та Договір № 521 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 27.12.2016 року , відповідач був зобов`язаний, як замовник робіт з капітального ремонту дороги, контролювати та перевіряти якість роботи підрядника (п 6.2.2, т. 2, а.с.86).

Відповідно до Договору № 528 (т. 1, а.с.85) на виконання додаткових робіт за договором № 266 від 29.06.2016 року та Додаткових угод підрядник зобов`язався виконати роботи з капітального ремонту по вул. Смілянська (від 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси (додаткові роботи) за переліком, обсягом робіт та використовуючи матеріали, наведені у додатках № 1-3 Договору до 31 грудня 2017 року, до 30 грудня 2018 року за Додатковою угодою №1 /а.с. 88/ т 1/.

Як вбачається з матеріалів справи, ДТП за участю ОСОБА_1 сталося 18 травня 2019 року по вул. Смілянській 168/1, внаслідок неналежного стану дорожнього покриття, що свідчить про те, що замовник не дотримався умов договору та не контролював виконання робіт у строки, встановлені Договором. При цьому, в матеріалах справи не міститься жодних претензій зі сторони замовника до ТОВ «Главшляхбуд» за неналежне виконання умов Договору.

Відповідно до ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно ч. 1 ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Зважаючи на вищевикладене, саме Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради зобов`язаний був вчиняти всі необхідні дії задля забезпечення безпеки дорожнього руху автомобільними дорогами, які знаходяться на його балансі, у тому числі здійснювати контроль за виконання підрядником покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.04.2020 по справі № 904/5489/18 вказував на положення частини 2 статті 1172 ЦК України, відповідно до яких замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Для виникнення в особи обов`язку з відшкодування шкоди за змістом частини 2 статті 1172 ЦК України, крім наявності загальних умов (наявність шкоди, протиправність поведінки, вина та причинно-наслідковий зв`язок між збитками та протиправною поведінкою), необхідною є наявність спеціальних умов, які визначаються залежно від суб`єктивного складу відповідних відносин, зокрема, наявність договору підряду та дія підрядника за завданням замовника.

Отже, якщо шкоду завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до частини 2 статті 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник.

Аналогічний правовий висновок наведений також у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 923/342/16 та від 15.06.2023 у справі № 686/24456/20.

Тож, стягуючи матеріальну та моральну шкоду завдану позивачу внаслідок ДТП у зв`язку з неналежним станом дорожнього покриття, саме з Департаменту житлового комунального комплексу Черкаської міської ради, суд першої інстанції обгрунтовано керувався Законом України «Про автомобільні дороги», Законом України «Про дорожній рух», рішення Черкаської міської ради від 26.06.2003 року № 3-531 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління», Положенням про департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 24.03.2020 року № 2-5717, та виходив із того, що так як саме Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради несе відповідальність по утриманню доріг (даного участку автодороги де сталася ДТП), то заподіяна і підтверджена належними доказами шкода, спричинена автомобілю ОСОБА_1 внаслідок ДТП, підлягає стягненню тільки з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що умовами Договорів будівельного підряду між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради та підрядником ТОВ «Главшляхбуд» передбачені обов`язки ТОВ «Главшляхбуд» щодо вжиття необхідних заходів з техніки безпеки, пожежної безпеки та охорони праці, а тому підрядник має нести відповідальність за неналежний та аварійний стан доріг та відшкодовувати шкоду позивачу, не підлягають до задоволення, оскільки позивач ОСОБА_1 не є стороною Договору підряду, а тому умови цього Договору не можуть розповсюджуватися на позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір заподіяної ОСОБА_1 матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, суд першої інстанції визнав належним доказом по справі, наданий позивачем Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 203/07/22, складеного 05.08.2022 року ТОВ Клевер Експерт» на замовлення ОСОБА_1 ,

Відповідно до вказаного Звіту вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля BMW M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 1 648 926,33 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 4 599 326,82 грн., ринкова вартість автомобіля BMW M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту ДТП становить 1 648 926,33 грн., ринкова вартість автомобіля BMW M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП становить 84 277,16 грн.

За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Таким чином, ремонт належного ОСОБА_1 автомобіля, вважається економічно необґрунтованим, а отже, транспортний засіб вважається фізично знищеним.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведені у Звіті № 203/07/22 від 05.08.2022 року висновки, стороною відповідача не подавалося, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявлялося.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача завданої внаслідок знищення транспортного засобу матеріальної шкоди у розмірі 1 648 926,33 грн., що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (236 1 648 926,33 грн. (вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди) - 84 277,16 грн. (вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині відшкодування витрат на лікування, рішення суду першої інстанції також відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Статтею 23 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (пункт 24.1 статті 24 Закону).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Так, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Третя Черкаська міська лікарня», де перебував на стаціонарному лікуванні до 22.05.2019.

Згідно виписки з історії хвороби № 8696, складеної 22.05.2019 року КНП «Третя Черкаська міська лікарня», ОСОБА_1 було встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої м`яких тканин голови, компресійний перелом тіла L2 хребця, переломом поперекових відростків L1 та L2 хребців, забій стопи, забої та садна тулуба, кінцівок. Рекомендовано нагляд та лікування травматолога.

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 039, складеної медичним центром ТОВ «Ортопедікс-плюс», позивач звернувся зі скаргами на постійний помірний біль в ділянці правого гомілково-ступеневого суглоба та ступні після травми, отриманої 19.05.2019 року (ДТП).

За результатами обстеження ОСОБА_1 встановлено діагноз: після травматичний асептичний некроз таранної кістки, ускладнений артрозом під таранного суглоба правової ступні. 08.02.2021 року останньому проведене оперативне лікування під таранний артродез правої ступні.

За медичні послуги, аналізи та обстеження позивачем сплачено ТОВ «Ортопедікс-плюс» 37 500,00 грн., що стверджуються копією рецепта виробів медичного призначення та квитанцією від 09.02.2021 року.

Таким чином, понесені позивачем витрати на лікування в розмірі 37 500,00 грн. підтверджуються належними доказами у справі, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 18.05.2019 року через неналежний стан дорожнього покриття по вул. Смілянська в м. Черкаси, а тому підтягають стягненню з відповідача, що і було зазначено судом першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу ОСОБА_1 та яка підлягає стягненню з відповідача.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 90 000 грн., позивач зазначав, що йому була завдана не лише матеріальна шкода, але й моральна шкода, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено не тільки його майно та ушкоджено його здоров`я, а й заподіяні душевні страждання, що виразилися у фізичному болю та психічного стану, зважаючи на те, що позивач тривалий час перебував на лікуванні після ДТП, вчинення поліцією необґрунтованих спроб притягнення його до адміністративної відповідальності через, що він був змушений у суді доводити свою невинуватість, було знищено належне йому майно (автомобіль), необхідність витрат значних сум коштів на лікування, послуги експертних організацій та на правову допомогу.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 10 000 грн. фактично не обґрунтував суттєве зменшення розміру моральної шкоди з розміром яку просив позивач, та не взяв до уваги той факт, що через два роки після ДТП позивачу довелося проводити оперативне лікування стопи внаслідок ДТП, оскільки біль не проходила, а тільки посилювалася, з`явився некроз та кульгання. Як результат отриманих ушкоджень в позивача виникли ускладнення здоров`я, які він вимушений лікувати дотепер.

Зі змісту наданих позивачем виписки з амбулаторної картки, історії хвороб, витрат на лікування вбачається, що завдані ОСОБА_1 пошкодження спричинили тривалий розлад його здоров`я та мали суттєві негативні наслідки для нього.

Колегія суддів вважає, що за даних обставин справи, визначений розмір моральної шкоди у сумі 10 000 грн. є нерозумний та несправедливим.

Враховуючи характер правопорушення та його наслідки, обсяг страждань позивача, втрату автомобіля, ринкова вартість якого до моменту ДТП становила 1 648 926,33 грн., отримані травми завдані внаслідок ДТП, а також вимоги розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку про збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 60 000 грн.

В частині вирішення питання розподілу судових витрат, судове рішення є правильним, відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України та принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року підлягає зміні в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 , збільшивши розмір моральної шкоди з 10 000 грн. до 60 000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що судом першої інстанції було стягнуто максимальний розмір судового збору з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 13 420 грн., та враховуючи збільшення розміру моральної шкоди апеляційним судом, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судовий збір за подачу позову у даній частині перерозподілу не підлягає.

При цьому, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Ковалевської Д.С., підлягає стягненню з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської радисудовий збір за подачу апеляційної скарги на користь держави у розмірі 1610,40 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковалевської Дар`ї Сергіївни задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2023 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 з 10 000 грн. до 60 000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 1610,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді