Справа № 472/74/23
Номер провадження 2/489/946/23
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа - Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та зміну (збільшення) розміру аліментів

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та зміну (збільшення) розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час народження дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом не проживали та не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, у зв`язку з чим, народження дитини було зареєстровано в порядку ст. 126 Сімейного кодексу України (далі - СК України), тобто батько дитини визнав своє батьківство. З часу народження дитини до досягнення нею 1 року відповідач брав участь у вихованні дочки, відвідував її, допомагав матеріально. З грудня 2011 року ОСОБА_2 взагалі припинив брати участь у житті дитини, зокрема не відвідував її, не надавав жодної матеріальної допомоги, не піклувався про її життя та здоров`я, взагалі не цікавився ані її розвитком, ані потребами. Відповідач повністю самоусунувся від підтримання будь-якого контакту з дитиною. 02.09.2014 Веселинівським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у цивільній справі №472/1491/23-ц та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця. 22.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості відносно ОСОБА_3 за ст. 164 КК України. Крім того, Миколаївським апеляційним судом було попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання дитини, передбачені сімейним законодавством (постанова Миколаївського апеляційного суду у справі №489/6330/19 від 06.07.2021). Проте відповідач своєї поведінки не змінив і дитина свого біологічного батька не знає взагалі, між ними відсутній будь-який психо-емоційний зв`язок. ОСОБА_2 жодного разу не приїздив та не відвідував дитину в дитячому садочку, школі, не піклувався про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Представник позивача зазначає, що на сьогоднішній день в умовах воєнного стану, знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, збільшення видатків на проживання, значно ускладнює можливість забезпечувати належне й повноцінне утримання дитини, а тому розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач позивачу на утримання дитини є недостатнім для забезпечення потреб ОСОБА_3 . Крім того, спільна дочка сторін вже в такому віці, коли необхідно значно більше коштів для забезпечення її потреб. Зокрема, збільшилися витрати на одяг дитини, на її харчування, освіту (з урахуванням того, що наразі навчання відбувається онлайн, тому необхідні кошти на оплату інтернету, купівлю технічних засобів), дозвілля, а також на розвиток здібностей. Крім того, дитина потребує витрат на відпочинок в період канікул. Представник позивача просить позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, представник позивача просить змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02.09.2014 у справі №472/1491/13-ц, на користь ОСОБА_1 на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , збільшивши їх розмір з 500 грн. щомісячно до 5000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач подав до суду відзив в якому зазначив, що він пропонував позивачу домовленість, якщо ОСОБА_1 потрібно його принципово позбавити батьківських прав, то ОСОБА_2 запропонував визнати позовні вимоги за умови, що позивач дасть письмові гарантії про безперешкодну можливість спілкування з дитиною, на що відповідачу було категорично відмовлено. ОСОБА_2 зазначив, що після того, як позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_1 перестала піднімати слухавку, коли відповідач намагався зателефонувати з інших номерів телефону, то вона кидала слухавку. Представник позивача також ігнорує відповідача та його представника, ні на дзвінки, ні на SMS-повідомлення не відповідає. Такі діяння з боку позивача та його представника свідчать про те, що саме у зв`язку з їх безвідповідальними діями (бездіяльності) відповідач не може повноцінно виконувати свої батьківські обов`язки відносно своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, відповідач зазначає, що в нього на утриманні знаходяться три дочки, він не має постійного доходу, тому йому тяжко сплачувати аліменти у визначений строк, але намагається сплачувати, хоча і не регулярно. ОСОБА_2 зазначає, що він і надалі бажає бути офіційно справжнім батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоче продовжувати з нею спілкуватися, виховувати. Відповідач вважає, що в його діяннях відсутні факти умисного ухилення від виховання та утримання дочки. Матеріали справи не містять беззаперечні докази того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або свідомо ними нехтує, інші докази позивачем до суду не надані. Тому, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив в якій зазначено, що пояснення відповідача, надані у відзиві, є спотвореними та такими, що не відповідають дійсності. Після того, як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнився 1 рік, відповідач жодного разу не намагався приїхати до дитини, навіть в той час, коли між сторонами відбувалися судові спори з приводу стягнення аліментів та оспорювання батьківства, які проводилися в смт. Веселинове Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_2 не заїжджав до дитини. Відповідач ставив умову позивачу про те, що він визнає позовні вимоги про позбавлення батьківських прав в обмін на те, що позивач відмовиться від отримання аліментів на утримання дитини. Від відповідача жодних пропозицій про спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надходило. Дитина взагалі не знає відповідача, останній з нею не спілкується, та дочка батьком вважає чоловіка позивача, який її виховує, утримує і відноситься як до рідної дочки. Слід звернути увагу, що відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу тих обставин на які він посилається, як на підставу своїх заперечень. Тому, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02.09.2014 у справі №472/1491/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі розміром 500 грн. щомісячно, починаючи стягувати із 25 вересня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

З копії відповіді Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №81785 від 14.09.2023, вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01.09.2023 складає 49827,85 грн. Для погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі необхідно сплатити 63359,70 грн. на рахунок для обліку депозитних сум відділу ДВС. Відповідачем надано до суду копію квитанції про часткову сплату заборгованості в розмірі 10000,00 грн.

Згідно з копією відповіді на запит з Веселинівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №1 «Сонечко» Веселинівської селищної ради Миколаївської області №41 від 16.08.2019 ОСОБА_1 брала безпосередню участь в освітньо-виховному процесі своєї дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 упродовж 2012-2016 р.р. була членом батьківського комітету групи та батьківської ради закладу, брала активну участь у житті своєї дитини та дошкільного закладу. ОСОБА_2 за час перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дошкільному закладі 2012-2016 р.р. дитину не відвідував, життям дочки не цікавився і участі у вихованні дитини не брав.

З копії відповіді на запит з Веселинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Веселинівської селищної ради Миколаївської області від 27.08.2019 №184 вбачається, що ОСОБА_1 постійно присутня на засіданнях батьківських зборів, відвідує уроки, бере участь у підготовці та проведенні навчально-виховних заходів, цікавиться успіхами дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в період з вересня 2016 року по серпень 2019 року не відвідував навчальний заклад та не цікавився життям і успішністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії висновку від 20.11.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підписаного Веселинівським селищним головою О.В. Румянцевим, ОСОБА_2 самоусунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків по створенню належних умов для життя, нормального фізичного та морально-психологічного розвитку дитини, не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини та її вихованні. Відповідно до п.2 ст. 164 СК України це є безпосередньою підставою для позбавлення гр. ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остаточно члени комісії дійшли висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та рекомендували гр. ОСОБА_1 вирішити дане питання у судовому порядку.

Згідно з копією постанови Миколаївського апеляційного суду у справі №489/6330/19 від 06.07.2021 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2021 скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання дитини, передбачені сімейним законодавством.

З копії рішення виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області №300 від 21.12.2021 вбачається, що визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії відповіді №276 від 02.11.2021 на запит з Опорного навчального закладу Веселинівська ЗОШ І-ІІІ ступенів, ОСОБА_1 постійно присутня на батьківських зборах, бере участь у підготовці та проведенні навчально-виховних заходів, допомагає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у навчанні під час дистанційної форми роботи навчального закладу. Дитина має все необхідне для навчання та розвитку, мати цікавиться навчанням та успіхами дитини. ОСОБА_3 в період з вересня 2016 року по листопад 2021 року не відвідував навчальний заклад та не цікавився життям, розвитком, успішністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 16.05.2023 №96, вбачається, що 26.04.2023 ОСОБА_2 надіслав на електронну пошту служби у справах дітей заяву, в якій зазначено, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, повідомив, що саме ОСОБА_1 перешкоджає його спілкуванню з дочкою, проте він хоче бути офіційним батьком ОСОБА_3 та спілкуватися з нею, виховувати, надавати батьківську підтримку, сплачувати аліменти. Крім того, на питання голови комісії до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як вона ставиться до того, щоб її батька позбавили батьківських прав, остання не змогла надати чіткої відповіді. Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області вважає, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, а батько дитини виявляє бажання надалі брати участь у вихованні дитини та її утриманні матеріально.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї - ст.9 Конвенції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України) здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 21/3378/15-ц від 25.04.2018 зазначено, що системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 203/3505/19 від 26.01.2022)

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/73/20 від 27.04.2022 врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідач не підтримував стосунків з дитиною протягом тривалого часу, не цікавився його життям, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки особа свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

В судовому засіданні допитана ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зазначила, що ОСОБА_2 з нею не спілкується. Раніше вона сумнівалася щодо позбавлення відповідача батьківських прав, а зараз не сумнівається. Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що вона батька ніколи не бачила особисто в житті, а лише на фотографіях. Батько з нею не спілкується.

Суд вважає, що після винесення постанови Миколаївським апеляційним судом у справі №489/6330/19 від 06.07.2021 ОСОБА_2 повинен був повністю змінити своє ставлення до виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цікавитися успіхами дитини в школі, спілкуватися. Якщо б позивач чинив перешкоди у спілкуванні відповідача з дочкою, то ОСОБА_2 мав право звернутися до органу опіки та піклування або суду про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, встановлення годин для побачення, спілкування з дочкою. Крім того, ОСОБА_2 повинен був змінити своє ставлення щодо утримання дитини, зокрема, хоча б частково, але регулярно сплачувати аліменти позивачу на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 (далі - Постанова Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006) вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

В ч. 2 ст. 166 СК України зазначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Вирішення судом вимоги про стягнення аліментів не є порушенням норм процесуального права, оскільки суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 366/2047/18 від 13.07.2022).

З п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 вбачається, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833 гривні.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нарівні з позивачем, а також повинен створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя дитини, її навчання, враховуючи те, що відповідач є працездатним, не надав до суду докази того, що в нього на утриманні є малолітні/неповнолітні діти (хоча у відзиві зазначив, що в нього на утриманні перебуває 3 дитини), непрацездатні особи, а також інші передбачені законом обставини, суд дійшов висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02.09.2014 у справі №472/1491/13-ц, на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. щомісячно до твердої грошової суми в розмірі 1600 грн. 00 коп. (яка не є меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. Крім того, позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02.09.2014 у цивільній справі №472/1491/13-ц, на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. щомісячно до твердої грошової суми в розмірі 1600 грн. 00 коп. щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, , адреса: 57001, Миколаївська область, Вознесенський район, смт. Веселинове, вул. Мозолевського, 14.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.11.2023.

Суддя В. В. Кокорєв