Справа №705/1534/23
2/705/1394/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташовано по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона разом зі своєю сім`єю матір`ю ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_4 в кінці 2001 року вселилася до будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок на період вселення належав до спадкового майна ОСОБА_5 , 1934 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем по даній справі був син спадкодавця ОСОБА_2 , інші спадкоємці відсутні. 08.10.2001 її батько ОСОБА_4 передав кошти в розмірі 1800 доларів США в рахунок купівлі будинку по АДРЕСА_2 , про що була складена розписка за підписом ОСОБА_2 в присутності свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На момент передачі коштів у рахунок придбання вказаного будинку спадкові права на ОСОБА_2 оформлені не були, тому завірити нотаріально договір купівлі-продажу, який батько хотів здійснити в її інтересах, а саме в інтересах ОСОБА_1 , не було можливим. Фактично на момент передачі коштів сторони вважали, що момент переходу права власності на будинок відбувся, а договір купівлі-продажу такий, який укладений. Всі ці роки, починаючи з 2001 року її батьки разом з нею проживали в даному будинку, здійснювали поточні ремонти та сплачували комунальні послуги. 17.04.2006 державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. була посвідчена довіреність № 2-1029. Відповідно до вказаної довіреності ОСОБА_2 уповноважив її батька ОСОБА_4 вести справу по оформленню спадкових прав, що залишилися після смерті його батька, та продати жилий будинок за АДРЕСА_3 . Вищевказана довіреність була видана на три роки і була дійсна до 17.04.2009. Всі витрати по оформленню спадкових прав з ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_2 здійснювалися за рахунок її батька ОСОБА_4 , тому після оформлення спадкових прав до закінчення терміну довіреності у її батька була відсутня матеріальна можливість для здійснення переоформлення та реєстрації житлового будинку по АДРЕСА_1 на її ім`я. Разом з тим, з 2006 року ОСОБА_2 ні разу до міста Умань не повертався, з 2014 року виїхав до АР Крим, тому оформити довіреність повторно не має можливості. В телефонному режимі не заперечує її володіння майном, а саме будинком по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 24.05.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від сторін судом у встановлений строк не отримано.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, з якого вбачається, що відповідач особисто отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками.

Станом на день розгляду справи відзив від відповідача до суду не надійшов.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.01.1998 батьками ОСОБА_1 є: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 .

Відповідно до розписки від 08.10.2001: «…Я, ОСОБА_8 , номер паспорта НОМЕР_2 , беру деньги за продаж жилого дома по АДРЕСА_3 полную стоимость в сумме: одна тысяча восемьсот доларов в присутствии свидетелей:

1.ОСОБА_6

2.ОСОБА_9 …».

17.04.2006 ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 вести справу з оформлення його спадкових прав на майно, що залишилося після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав в АДРЕСА_1 , та продати жилий будинок за АДРЕСА_4 . Довіреність посвідчена державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., дійсна до 17.04.2009.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.09.2006, посвідченим державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., спадкоємцем однієї цілої частки спадкового майна ОСОБА_5 , 1934 р.н., померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є син ОСОБА_2 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з: житлового будинку розташованого на присадибній земельній ділянці розміром 552 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом житлового господарства виконавчого комітету Уманської міської ради 25.03.2002 р. за № 731, зареєстрованого в БТІ м. Умані під № 7867, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 11088548 від 30.06.2006 р. Реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.09.2006 ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2006, виданого Уманською міською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до даних технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 25.03.2002 за № 731, власником є ОСОБА_5 , а відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.09.2006 за № 2-2714, власником є ОСОБА_2 .

Відповідно до Акту про фактичне проживання особи за адресою АДРЕСА_1 від 19.01.2023, складеного за підписом сусідів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у присутності голови квартального комітету № 15 ОСОБА_12 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично проживає більше п`ятнадцяти років за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Уманської міської ради від 19.01.2023 за № 1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично проживає більше 15 років за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що більше п`ятнадцяти років позивач ОСОБА_1 та члени її сім`ї добросовісно, відкрито, безперервно користуються житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог частини другої статті 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Вимогами статті 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з вимогами статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року.

Відповідно до вимог пункту 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено пунктом 14 цієї ж Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 15 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком по АДРЕСА_1 , інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, немає, отже, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 11, 12, 13, 49, 76, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя О.І.Єщенко