Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1455/23 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/1455/23 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Евіна Андрія Костянтиновича, та Житомирської митниці Державної митної служби України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 4 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року адвокат Евін А.К., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 29 квітня 2022 року Житомирською митницею Державної митної служби України відносно позивачки винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 292 284, 75 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2022 року у адміністративній справі №295/3906/22 визнано протиправною та скасовано постанову Житомирської митниці Державної митної служби України від 29 квітня 2022 року.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року рішення Богунського районного суду від 22 вересня 2022 року залишено без змін.

Вказує, що скасування в судовому порядку постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування їй моральної шкоди.

Так, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та перебування під слідством і судом ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди, яка виразилась у душевних страждань, що призвело до порушення звичайних умов її життя, оскільки вона тривалий час перебувала у стресовому стані.

Враховуючи вищезазначене, представник позивачки просив стягнути з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , 94 487 грн. в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 4 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 5000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Житомирська митниця Державної митної служби України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 , як фізична особа не перебувала у будь-яких правовідносинах із Житомирською митницею. Постанова про порушення митних прави щодо неї не виносилась, проте, була винесена стосовно фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

Звертає увагу, на те що представником Житомирської митниці під час розгляду справи в суді 1-ї інстанції заявлялось клопотання про закриття провадження у даній справі, посилаючись на те, що спірні правовідносини, які виникли у даній справі, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. Проте, суд залишив поза увагою вказане клопотання.

Також стверджує, що позивачкою не надано жодних доказів щодо спричинення їй моральної шкоди.

Вказує, що ОСОБА_1 не перебувала під слідством, а процедура оскарження рішення суб`єкта владних повноважень в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, не свідчить про її перебування під слідством та судом.

В апеляційній скарзі представник позивачки адвокат Евін А.К., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що завдання моральної шкоди мало місце внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вважає, що суд ухвалив рішення без врахування мінімальних гарантій держави на відшкодування моральної шкоди, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду». Вказує, що відповідно до п. п. 2 ч. 1 ст. 1 та п. 4. ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону, у особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу, а також у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вважає, що суд безпідставно та незаконно зменшив розмір завданої ОСОБА_1 моральної шкоди до 5 000 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 13 вищевказаного Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування.

Наголошує на тому, що про незаконні дії посадових осіб свідчить факт скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались будь-які заходи примусу чи було понесено останньою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказане узгоджується із правовою позицією, яка міститься у постановах Верховного Суду від 5 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, від 7 вересня 2022 року у справі № 289/2110/21.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивачки Житомирська митниця Державної митної служби України зазначила, що посилання в апеляційній скарзі представника позивачки на правову позицію Верховного Суду є помилковим і не може бути застосовано у даній справі, оскільки стосується інших правовідносин та обставин справи.

Вказує, що норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» не розповсюджуються на діяльність митних органів.

Звертає увагу на те, що до ОСОБА_1 не був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вона не перебувала під адміністративним арештом.

Позивачкою не доведено наявність шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

У відзиві на апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України представник позивачки адвокат Евін А.К., зазначив, що предмет спору жодним чином не стосується господарської діяльності позивачки.

Наголошує на тому, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративного відповідальності у ОСОБА_1 виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Так, позивачка змушена була доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, що викликало у неї стрес та душевні хвилювання.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивачки Державна Казначейська служба України зазначила, що підтримує апеляційну скаргу Житомирської митниця Державної митної служби України та просить її задовольнити. Вказує, що посадові особи Житомирської митниці при винесенні вказаної постанови про порушення митних правил діяли у межах своїх повноважень та у відповідності до законодавства.

Зазначає, що посилання представника позивачки на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2020 року, як на підтвердження протиправності дій посадових осіб Житомирської митниці, є безпідставним, оскільки вказаним рішенням визнано те, що ОСОБА_1 не вчиняла адміністративного правопорушення. Проте, в судовому порядку не встановлено незаконності дій посадових осіб Житомирської митниці.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Житомирської митниці Державної митної служби України не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Евіна А.К., підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 квітня 2022 року в.о. заступника начальника Житомирської митниці Державної митної служби України Кондратюком А.В. винесено постанову в справі про порушення митних правил №0882/101000/21, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 292 284,75 грн. (а.с. 10-13).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2022 року у справі №295/3906/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову від 29 квітня 2022 року в справі про порушення митних правил №0882/101000/21 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 292 284,75 грн., за порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України залишено без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2022 року у справі № 295/3906/22 - без змін (а.с. 14-16).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною третьою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до пункту 4 статті 2 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у разі закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, зокрема, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц зроблено висновок, що « на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу».

Отже, суд першої інстанції вірно врахував, що визнання протиправною та скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил свідчить про те, що її притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, що, у свою чергу, є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, в якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового цих витрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19).

Визначаючи розмір завданої позивачці моральної шкоди, суд врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала ОСОБА_1 внаслідок неправомірного притягнення до відповідальності за порушення митних правил, а саме: втрату звичного життєвого режиму, страждання через порушення звичних життєвих зв`язків, необхідність доводити в судовому порядку неправомірність дій посадових осіб Житомирської митниці, свою невинуватість у вчиненні вказаного правопорушення, та, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, дійшов обгрунтованого висновку про те, що на користь позивачки підлягає стягненню 5000 грн.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, представник позивачки наголошував на тому, що розмір спричиненої ОСОБА_1 моральної шкоди не може бути меншим мінімального розміру такої шкоди, який визначений частиною 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Так, відповідно до вказаної норми відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Оскільки позивачка не перебувала під слідством чи судом у розумінні положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд першої інстанції обгрунтовано не застосував до спірних правовідносин правила частини третьої статті 13 цього Закону.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

Однак, при вирішенні даного спору суд не врахував наступне.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №346/5428/17 зазначено, що « кошти Державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів Державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснене безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України».

Отже, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку.

Враховуючи вищезазначене, рішення слід змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в такій редакції : « Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн. компенсації моральної шкоди».

В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Евіна Андрія Костянтиновича, задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 4 липня 2023 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в такій редакції : « Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн. компенсації моральної шкоди».

В іншій частині рішення Богунського районного суду м. Житомира від 4 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: