Єдиний унікальний номер 448/1764/23
Провадження № 2/448/529/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23.11.2023 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Юрій БІЛОУС, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Громадянин ОСОБА_3 (надалі Позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену цивільну справу передано в провадження судді Мостиського районного суду Львівської області Білоусу Ю.Б.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та проаналізувавши додані до неї додатки, вважаю, що така підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільно-правовим спором є спір, який виникає внаслідок відсутності згоди суб`єкта цивільного права щодо умов виконання тих чи інших прав або обов`язків, що випливають з закону чи договору.

В основному, під спором про право розуміють опір, перешкода у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право. Спір про право може виникнути в разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів особи. З іншого боку, необхідною умовою порушення судового провадження є наявність певного спору, конфлікту, що виник із суспільних відносин, які опосередковуються правом.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Відповідно до вимог статті 185 ЦПК України суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим в статтях 175,177 вказаного Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору. Зазначену вимогу позивачем не виконано, не вказано відомості, які необхідні для правильного вирішення спору з огляду на наступне.

За загальним правилом підсудності, відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 2 статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Зі змісту частини 2 статті 28 ЦПК України вбачається, що право на подання позову про розірвання шлюбу за місцем проживання чи перебування позивача не є безумовним, а пов`язане з наявністю однієї з умов, передбачених цією статтею (стан здоров`я позивача, наявність дітей на утриманні, домовленість подружжя тощо).

Як зазначає позивач, спільна дитина син ОСОБА_4 , 1987 року народження вже досягнув повноліття. При цьому відповідачка вже тривалий період часу проживає у російській федерації.

З відповіді на запит суду, Мостиська міська рада зазначила, що відповідачка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно даних РТГ не числиться.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує право позивача пред`являти цей позов за місцем свого проживання.

Відповідно до частини 10 статті 28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Разом з тим, у позовній заяві не зазначено відомостей про те, що останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідачки чи майно відповідачки розташоване на території, віднесеній до юрисдикції Мостиського районного суду Львівської області.

Згідно з частиною 5 статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали - шляхом подання позовної заяви у новій редакції, яка містить: зазначення місця проживання відповідача або останню відому позивачу адресу місця проживання відповідача на території України з поданням доказів (будинкової книги, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, тощо) цього; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує підстави звернення до суду саме за своїм місцем проживання.

В даній ситуації суддя звертає увагу, що вирішуване питання про відкриття провадження по справі охоплюється змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Стосовно питання доступу до суду Європейський Суд з прав людини в своїй прецедентній практиці звертає увагу на те, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Європейський Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року).

А тому, встановлення цивільним процесуальним законодавством вимог до позовної заяви і залишення поданого стороною позивача позову до суду без руху, у зв`язку із його невідповідністю вимогам, передбачених законом, ґрунтується на нормах закону і слугує меті здійснення правосуддя, що в цілому не являється обмеженням доступу позивача до суду.

У частині 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_6 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (п`яти) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху та роз`яснити, що у випадку виконання ним у встановлений строк відповідних вимог ухвали суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання, інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Юрій БІЛОУС