СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3256/23

пр. № 2/759/2104/23

22 листопада 2023 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Ключника А.С., за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Дубовика О.В., відповідача - ОСОБА_2 , його представника - адвоката Горлатого О.В., третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві УМЮ Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведених електронних торгів та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, та застосування наслідків недійсності правочину, у якому просила:

-визнати недійсними електронні торги, проведені 02.08.2021 та оформлені протоколом, виданим ДП «СЕТАМ» за №548838, актом про проведені електронні торги, виданим Святошинським ВДВС у м. Києві від 25.08.2021 і свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавською М.А., від 22.09.2021, реєстраційний №340;

-визнати недійсним правочин (договір купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ), укладений за результатами електронних торгів, проведених 02.08.2021 на ДП «СЕТАМ» на підставі акта про проведені електронні торги, складеного головним державним виконавцем Компанець Р.В. у виконавчому провадженні №59827876 і затвердженого 25.08.2021 начальником Святошинського ВДВС у м. Києві Василевським А.М.;

-застосувати до правочину щодо реалізації на електронних торгах квартири наслідки його недійсності, а саме: припинити право власності переможця електронних торгів ОСОБА_2 на квартиру, витребувати майно з володіння ОСОБА_2 та визнати право власності на квартиру за позивачем - ОСОБА_1 ;

-скасувати: протокол №548838 про проведені 02.08.2021 електронні торги ДП «СЕТАМ», акт про проведені електронні торги, складений головним державним виконавцем Компанець Р.В. і затверджений 25.08.2021 начальником Святошинського ВДВС у м. Києві Василевським А.М., свідоцтво, видане 22.09.2021 за реєстраційним №340 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавською М.А.;

-скасувати рішення про державну реєстрацію права власності та державну реєстрацію права власності переможця торгів ОСОБА_2 на нерухомість, вчинену 22.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавською М.А., індексний номер рішення: 60522286, на підставі протоколу ДП «СЕТАМ», акту про проведені електронні торги та нотаріального свідоцтва.

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що позивач була власницею квартири АДРЕСА_2 . Однак, це право власності було порушене відповідачами. 22.09.2021 приватний нотаріус Журавська М.А. прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 на підставі виданого нею свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 22.09.2021 за реєстраційним №340, яке в свою чергу було видане на підставі Акту про проведені електронні торги, складеного 25.08.2021 головним державним виконавцем Компанець Р.В. та затвердженого начальником Святошинського ВДВС у м. Києві Василевським А.М. Вказаний акт головний державний виконавець Компанець Р.В. склав на підставі Протоколу №548838 від 02.08.2021 про проведені електронні торги, складеного ДП «СЕТАМ».

На переконання позивача, правочин з продажу нерухомого майна є незаконним та має бути визнаний недійсним. Постановою державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), (наділі - відповідач 1), від 25.02.2019 відкрито виконавче провадження №58362127 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києві №760/10222/17 від 07.09.2018 про стягнення грошових коштів з позивача на користь стягувача ОСОБА_4 в розмірі 24 516,10 грн. На думку позивача - ОСОБА_1 , постанова винесена відповідачем 1 з порушенням закону, а тому оскаржена нею до Солом`янського районного суду міста Києві (справа №760/24439/21). Постановою відповідача 1 від 11.09.2019 виконавче провадження ВП №58362127 приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП №59827876.

Постановою відповідача 1 від 03.03.2020 відкрито виконавче провадження №61413458 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва №760/14161/19 від 20.02.2020 про стягнення грошових коштів з позивача на користь стягувача ОСОБА_3 в розмірі 4 162 916,83 грн. Державним виконавцем відповідача 1 здійснено 05.03.2020 опис, накладено арешт на спірну квартиру та передано її на зберігання позивачу. Постановою відповідача 1 від 01.06.2020 виконавче провадження ВП №61413458 приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП №59827876. Постановами відповідача 1 від 02.07.2020 закінчено виконавче провадження ВП №61413458 та виведено зі зведеного виконавчого провадження ВП №59827876.

Постановою відповідача 1 від 16.12.2020 відкрито виконавче провадження №63914288 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва №760/89114/18 від 07.12.2020 про стягнення грошових коштів з позивача на користь стягувача ОСОБА_3 в розмірі 753 216,05 грн. На думку позивача, постанова винесена відповідачем 1 з порушенням закону, а тому оскаржена ОСОБА_1 до Солом`янського районного суду міста Києві (справа №760/10256/21). З метою добровільного виконання рішення суду з грудня місяця 2020 року позивачем вносилися кошти на депозитний рахунок відповідача 1, а позивач звертався до стягувача ОСОБА_3 та відповідача 1 з пропозицією про добровільну передачу належної позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_3 у власність стягувача ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу.

Постановами відповідача 1 від 25.03.2021 виконавче провадження ВП №63914288 приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП №59827876 та призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні для надання письмового висновку з питань дійсної ринкової вартості описаного майна на умовах примусового відчуження. На думку позивача, остання постанова винесена відповідачем 1 з порушенням закону, а тому оскаржена нею до Солом`янського районного суду міста Києві (справа №760/10256/21). Відповідно до звіту від 25.03.2021 про проведення незалежної оцінки з визначення дійсної ринкової вартості квартири, її вартість становить 1452644,00 грн. На думку позивача цей звіт був виготовлений з порушенням закону у зв`язку із наступними обставинами.

Огляд майна перед його оцінкою є необхідною умовою законності визначення вартості майна. Підготовці та проведенню незалежної експертизи майна має передувати ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Поряд із цим, оцінювач не потрапляв у квартиру. У зв`язку із цим початкова ціна продажу при примусовій реалізації була заниженою. Так, згідно висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи від 06.02.2023, яка проводилась на замовлення позивача, вартість квартири становила 1 574 600,00 грн. Отже, ринкова вартість спірного нерухомого майна є значно більшою ніж та, на підставі якої було проведено торги, на яких відчужене житло. Результати оцінки вартості спірної квартири оскаржені позивачем до Солом`янського районного суду міста Києві (справа №760/10288/21).

Передаючи спірну квартиру на електронні торги, відповідач 1 в порушення чинного законодавства не запропонував позивачу першочергово викупити арештоване майно. Вартість арештованої квартири була неспівмірно вищою за вимоги стягувача ОСОБА_3 у виконавчому впровадженні в розмірі 753 216,05 грн. З огляду на те, що нерухоме майно, яке вибуло із власності позивача шляхом реалізації на електронних торгах в ході виконавчого провадження, є таким, що вибуло з власності позивача поза його волею, то одними із належних способів захисту порушеного права на вільне володіння та розпорядження майном є: припинення права власності переможця торгів на квартиру, витребування квартири з володіння переможця торгів та визнання права власності на квартиру за позивачем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.02.2023 справу розподілено судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновській О.В.

28.02.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

03.03.2023 судом задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кв. АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновською О.В. від 08.03.2023 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

18.04.2023 в судовому засіданні задоволено заяву ОСОБА_3 та залучено її до справи, як третю особу на стороні відповідачів без самостійних вимог.

22.03.2023 до суду надійшов відзив представника відповідача 3 адвоката Горлатого О.В. на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що він є добросовісним набувачем і жодним чином не порушив прав позивача.

Стосовно правомірності дій відповідача 1 щодо винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень, здійснення опису та арешту майна, визначення вартості квартири відповідач 3 зазначає, що оскаржити дії державного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень, призначення проведення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні для надання письмового висновку з питань дійсної ринкової вартості описаного майна, здійснення опису та арешту майна та результатів оцінки арештованого майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавця. Надання оцінки таким діям виконавця не може відбуватись в межах розгляду цієї справи щодо визнання недійсними прилюдних торгів, оскільки відповідне здійснюється лише в межах розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність виконавця. Натомість позивач не надав суду доказів визнання судами України неправомірними дій відповідача 1, щодо винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень, проведення опису та арешту, оцінки та передачі до ДП «СЕТАМ» спірної квартири на реалізацію.

Також зазначив про відсутність порушень в діях відповідача 1 та відповідача 2 вимог Порядку реалізації арештованого майна при підготовці та проведенні 02.08.2021 оспорюваних електронних торгів, а позивач не надав суду належних та допустимих доказів про порушення його прав і законних інтересів, та як ці порушення вплинули на результати цих електронних торгів.

02.05.2023 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_3 на позовну заяву, зі змісту яких вбачається, що третя особа позовні вимоги вважає необґрунтованими та заперечую проти їх задоволення в повному обсязі, посилаючись на те, що вона є стягувачем за виконавчим провадженням №63914288 з примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 10.11.2020 у справі №760/8114/18, що входило до зведеного виконавчого провадження №59827876, та жодним чином не порушила права позивача. Стосовно правомірності дій відповідача 1 в ході зведеного виконавчого провадження №59827876 третя особа зазначає, що виконавче провадження №63914288 відкрито постановою відповідача 1 від 16.12.2020, копію якої 18.12.2020 направлено позивачу, з примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 10.11.2020 у справі №760/8114/18. Здійснення позивачем незначних перерахувань на депозитний рахунок відповідача 1, як часткове погашення боргу у виконавчому провадженні №63914288 не свідчить про дійсний намір позивача виконати постанову апеляційного суду та сплатити заборгованість за договорами позики. Позивач не зверталася до суду про встановлення розстрочки або відстрочки виконання судового рішення. Стягнуті з позивачки на користь третьої особи кошти основного боргу в сумі 753 216,05 грн. та судового збору в розмірі 7 826,65 грн. не є періодичними платежами та підлягають сплаті в цілому. Постановою відповідача 1 від 25.03.2021 виконавче провадження №63914288 приєднано до зведеного виконавчого провадження №59827876. Постановою відповідача 1 від 25.03.2021 у виконавчому провадженні №63914288 призначено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ» у виконавчому провадженні. ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з примусової реалізації нерухомого майна, яке належало позивачу. За наслідками проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» переможцем торгів визначено ОСОБА_2 , який набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Постановою відповідача 1 від 08.09.2021 виконавче провадження №63914288 виведено із зведеного виконавчого провадження №59827876 та закінчено у зв`язку з повним і фактичним виконанням судового рішення. Всі дії відповідача 1 та відповідача 2 відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження» та Наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» і проведені з дотриманням всіх належних процедур їх виконання. Доводи позивача, що майно, за рахунок якого було виконано судове рішення, оцінено та реалізовано із заниженням вартості оцінки, що призвело до порушення її прав, не відповідає дійсності. Так як, продаж нерухомого майна позивача за ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ», відбувся не з перших торгів.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. 02.05.2023 зупинено провадження у справі на період проведення врегулювання спору за участю судді.

15.05.2023 позивачем подано до суду заяву про припинення досудового врегулювання спору.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 15.05.2023 провадження у справі відновлено та справу передано для визначення складу суду на підставі ст.33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023 обрано головуючого суддю Ключника А.С.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києві Ключника А.С. від 18.05.2023 року прийнято до розгляду цивільну справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

28.09.2023 ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач, та його представник підтримали вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просили позов задовольнити і додатково надали пояснення, що оцінка ринкової вартості квартири майна в ході виконавчого провадження здійснена в супереч вимогам законодавства, оскільки квартира оцінювачем не оглядалась. Оціночна вартість квартири не відповідає її ринковій вартості. Відповідачем 1 квартира була виставлена на продаж за ціною, яка є меншою, ніж її ринкова вартість, і якщо б оцінка була правильною, то продати квартиру можна було б дорожче. Також, відповідачем 1 та відповідачем 2 не було повідомлено позивача про електронні торги.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Горлатий О.В. заперечували щодо позовних вимог позивача, зазначивши на їх необґрунтованості.

Третя особа - ОСОБА_3 у судовому засіданні також зазначила про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Представник Відповідача 1 у судове засідання не з`явився, направив до суду письмові пояснення та заяву про розгляд справи без його участі.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України).

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 і підстави для відступлення від неї відсутні.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі №742/3070/18 (провадження №61-628св20) зазначено, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Вимоги про визнання недійсним і скасування протоколу проведення електронних торгів та визнання недійсним правочину купівлі-продажу спірного майна є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки відновлення прав позивача охоплюється заявленою позивачем вимогою про визнання недійсними прилюдних торгів».

Отже, цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року у справі №727/10017/18 (провадження №61-7337св21) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18), від 22 жовтня 2019 року у справі №923/876/16 (провадження №12-88гс19) та багатьох інших.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження №14-125цс20, пункт 76)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі №233/4365/18 (провадження №14-96цс21) зазначено, що «оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20 (пункт 9.66)). З огляду на наведене неналежними та неефективними є відповідні дві вимоги позивача».

Видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) є передбаченою пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» окремою нотаріальною дією, спрямованою на посвідчення відповідного права переможця аукціону, тобто є юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину. На відміну від дій із нотаріального посвідчення правочинів, нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не встановлює дійсні наміри сторін до вчинення правочину, відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а перевіряє тільки факт набуття права власності на нерухоме майно конкретним набувачем і підтвердження цього права внаслідок проведення прилюдних торгів (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №925/1351/19 (пункти 6.21, 6.22).

Визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить ні інтерес кредитора у поповненні (недопущенні зменшення) ліквідаційної маси боржника, ні такий же інтерес самого боржника. Цей документ не породжує жодного права. Тому позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту (пункти 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі №914/2618/16 (провадження №12-25гс21)).

Отже, вимоги про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акта реалізації предмета іпотеки та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є неналежними (неефективними) способами захисту. У зв`язку з цим у задоволенні вказаних вимог належить відмовити саме з цієї підстави.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2023 року у справі №727/5112/20.

Належним способом захисту прав і законних інтересів позивача є визнання електронних торгів недійсними, а інші позовні вимоги про визнання недійсним та/або скасування протоколу проведення електронних торгів, акту реалізації предмета іпотеки, Свідоцтва про придбання майна, є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки відновлення прав особи, яка оспорює правочин купівлі-продажу майна з електронних торгів, охоплюється вимогою про визнання торгів недійсними.

Поряд із цим, зміст першої позовної вимоги містить належний (ефективний) спосіб захисту, адже у ній позивач ставить питання про визнання недійсними електронних торгів, проведених 02.08.2021 ДП «СЕТАМ» по лоту №485906, тому суд надає оцінку зазначеним у позові підставам для визначення наявності або відсутності порушень при проведенні електронних торгів та для вирішення питання чи мають порушення вплив на дійсність цих торгів.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.

Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі №761/26815/17 (провадження №61-16353сво18)).

За змістом частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16-ц (провадження №14-529цс19)).

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі №668/5633/14-ц, зазначено, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок).

Підставою для пред`явлення позову про визнання електронних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Сукупність цих обставин стороною позивача під час розгляду справи не доведена, зокрема, не надано належних і допустимих доказів того, що зазначені позивачем у позовній заяві порушення вплинули на результат електронних торгів.

Стосовно підстав позову, які пов`язані з відкриттям виконавчих проваджень 58362127, 63914288 не за місцем реєстрації позивача, суд зауважує наступне.

Позивач в цьому питанні вказує на порушення державними виконавцями територіальності відкриття виконавчих проваджень, так як у Святошинському районі міста Києва позивач не має нерухомого майна. Позивач зареєстрована та має нерухоме майно в Солом`янському районі міста Києва.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (див. постанову Верховного Суду України від 26 серпня 2014 року у справі №3-36гс14).

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач скористався своїм правом оскарження постанов державних виконавців про відкриття виконавчих проваджень 58362127, 63914288. За результатами судового розгляду скарг позивача, судами прийняті наступні рішення.

22.03.2023 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/24439/21, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.07.2023, залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 25.02.2019 про відкриття виконавчого провадження 58362127.

12.09.2023 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/102568/21, яка не оскаржувалась до суду апеляційної суду та набрала законної сили, залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 16.12.2020 про відкриття виконавчого провадження 63914288.

Суд відхиляє доводи позивача щодо неправомірності відкриття державними виконавцями виконавчих проваджень 58362127, 63914288, з підстав не спростування їх позивачем належними та достовірними доказами у визначеному законом порядку.

Стосовно підстав позову, які пов`язані з проведенням оцінки майна в межах виконавчого провадження, суд зауважує наступне.

Позивач в цьому питанні вказує на порушення проведення оцінки, оскільки спірна квартира суб`єктом оцінки не оглядалась, а відсутність огляду призвела до заниження вартості майна (1452644,00 грн.), адже за оцінкою проведеною на замовлення сторони позивача квартира коштує 1574600,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні державних виконавців відповідача 1 перебувало зведене виконавче провадження №59827876, до якого входили виконавчі провадження: 58362127 по виконанню виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №760/10222/17 від 07.09.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 коштів в розмірі 24516,10 грн; 59001030 по виконанню виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №760/8114/18 від 08.10.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 867 488,74 грн; 59001580 по виконанню виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №760/8114/18 від 08.10.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 9 027,29 грн; 61413458 по виконанню виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №760/14161/19 від 26.09.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 462 916,83 грн; 61413336 по виконанню виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №760/14161/19 від 26.09.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 4 629,18 грн; 63914288 по виконанню виконавчого листа №760/8114/18 від 07.12.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 753 216,05 грн; 63909175 по виконанню виконавчого листа №760/8114/18 від 07.12.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 7 856,65 грн.

05.03.2020 року державний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна боржника, якою описав та наклав арешт на кв. АДРЕСА_2 .

Постановою від 25.03.2021 року державний виконавець призначив суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно Звіту про оцінку майна від 25.03.2021 ринкова вартість кв. АДРЕСА_2 , на дату оцінки 25.03.2021 року, становить 1 452 644,00 грн.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи від 06.02.2023 року, виконаного на замовлення позивачки, на дату оцінки 25.03.2021 року - ринкова вартість об`єкту оцінки становить 1 574 600,00 грн.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №821/197/18/4440/16 (провадження №11-1200апп18) та від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц (провадження №14-187цс19).

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (див. постанову Верховного Суду України від 26 серпня 2014 року у справі №3-36гс14).

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

12.09.2023 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/102568/21, яка не оскаржувалася до суду апеляційної суду та набрала законної сили, залишено без задоволення скаргу позивача на постанову державного виконавця відповідача 1 від 25.03.2021 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Експертно-оціночна компанія» у виконавчому провадженні 63914288 для оцінки вартості арештованої квартири згідно постанови державного виконавця відповідача 1 від 05.03.2020.

03.07.2023 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/10288/21, яка не оскаржувалася до суду апеляційної суду та набрала законної сили, за заявою представника позивача залишено без розгляду скаргу позивача на дії державного виконавця відповідача 1 щодо визначення 25.03.2021 вартості оцінки арештованого майна арештованої квартири та скасування звіту про вартість майна від 25.03.2021, підготовленого ТОВ «Експертно-оціночна компанія».

Вбачається, що позивач скористався своїм правом оскарження проведеної оцінки майна, і суд відхиляє доводи позивача щодо неправомірності результатів оцінки майна, яка не спростована належними та достовірними доказами у визначеному законом порядку.

Підстави для встановлення порушення виконавцем порядку визначення вартості майна (відсутність огляду квартири, заниження її вартості тощо) відсутні, оскільки визначення вартості майна не входить до предмету доказування у цій справі. Результати оцінки майна мають окремий, передбачений законом спосіб оскарження.

Дії державного виконавця щодо визначення оцінки нерухомого майна не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів у цій справі недійсними.

Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації нерухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

У своїй постанові від 11.01.2023 року в справі №522/18088/18 Верховний Суд вказав, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню у порядку, передбаченому цим Законом. Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що порушення, допущені приватним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, можуть бути підставою для визнання зазначених торгів недійсними.

У постановах Верховного Суду від 21.06.2023 року в справі №369/5218/19 та від 07.06.2022 року в справі №487/4684/20 зазначено, що дії приватного виконавця у виконавчому провадженні мають самостійний спосіб оскарження та, відповідно, не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

В цій справі суд не надає оцінки рішенням, діям, бездіяльності державних виконавців відповідача 1 при здійсненні ними своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» у зведеному виконавчому провадженні 59827876 в ході виконання підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, оскільки оцінка реалізації таких повноважень до призначення електронних торгів не може бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Стосовно підстав позову, які пов`язані з не повідомлення позивача про реалізацію арештованої квартири в межах виконавчого провадження, суд зауважує наступне.

У постанові від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15 Верховний Суд України зазначив, що дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Проте сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів, повинно бути встановлене порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Таку саму правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10 липня 2019 року у справі №462/2232/16 та від 24.01.2023 року у справі №522/10845/19.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що організатор 26.10.2021 року розміщував в електронному вигляді на своєму загальнодоступному сайті повідомлення про торги із всією необхідною інформацією, при цьому стороною позивача не доведено як могло вплинути на результат торгів неотримання нею поштового листа як повідомлення про торги, та які конкретно його права були порушені у такому разі.

У постанові Верховного Суду від 21.06.2023 року в справі №369/5218/19 вказано:

- відповідно до пункту 3 Розділу III Порядку №2831/5 організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо);

- згідно із пунктом 4 розділу І Порядку №2831/5 взаємодія органів державної виконавчої служби та приватних виконавців з організатором щодо реалізації арештованого майна, у тому числі надсилання документів та повідомлень, передбачених цим Порядком, здійснюється через особисті кабінети відділів державної виконавчої служби та приватних виконавців в Системі. Надсилання документів та повідомлень, передбачених цим Порядком, електронною поштою, поштовими відправленнями, доставка нарочним або кур`єрською службою доставки дозволяються виключно у разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу особистих кабінетів відділів державної виконавчої служби та приватних виконавців більше ніж на 24 години, до відновлення їх працездатності;

- відомості про електронні торги, майно, яке виставляється на них, доступні всім особам та розміщені на веб-сайті електронних торгів; електронний ресурс, що є складовою частиною системи електронних торгів, на якому розміщуються організаційно-методичні матеріали, інформаційні повідомлення про електронні торги та результати їх проведення, здійснюється реєстрація учасників, подання заяв на участь в електронних торгах, забезпечується доступ спостерігачів електронних торгів та проводяться електронні торги. Веб-сайт функціонує у цілодобовому режимі та є доступним усім користувачам мережі Інтернет;

- аналіз змісту вищезазначеного Порядку реалізації арештованого майна дає підстави для висновку про те, що на організатора торгів не покладається обов`язок письмово повідомляти боржника у виконавчому провадженні про призначення торгів і подальший перебіг торгів, а також пересвідчуватися в отриманні таких повідомлень боржником;

- подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 липня 2020 року у справі №332/3368/17 (провадження №61-43983св18).

Стосовно підстав позову, які пов`язані з не надання позивачу першочергово права викупу арештованого майна в межах виконавчого провадження, суд зауважує наступне.

Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна не передбачено право боржника на першочерговий викуп описаного та арештованого майна в ході виконавчого провадження та проведення електронних торгів. Тому, суд відхиляє зазначені доводи позивача з підстав не доведення їх позивачем належними та достовірними доказами у визначеному законом порядку.

Встановлені судом обставини не свідчать про наявність порушень відповідачами вимог законодавства України, які регулюють підготовку та проведення електронних торгів, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення прав і законних інтересів позивачки внаслідок проведення електронних торгів. Отже, оскільки наявності підстав для визнання електронних торгів недійсними не доведено, у задоволенні вимог про визнання електронних торгів недійсними слід відмовити.

За змістом ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, застосовані ухвалою суду від 03.03.2023 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню відповідно до положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, понесені позивачем, суд залишає за позивачем.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України)

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

09.03.2023 між адвокатом Горлатим О.В. та ОСОБА_2 укладено договір про надання професійної правничої допомоги.

Відповідно до акту №1 виконаних робіт адвоката від 06.11.2023р. за результатами роботи адвоката у справі №759/3256/23 адвокатом виконано роботи на суму 12 000,00 грн. Відповідно до акту №2 виконаних робіт адвоката від 22.11.2023 р. за результатами роботи адвоката у справі №759/3256/23 адвокатом виконано роботи на суму 14 000,00 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 26 000 грн. витрати на правничу допомогу, що підтвердженні матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 203, 215, 216, 650, 655, 656 ЦК України, ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, Законами України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства Юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві УМЮ Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведених електронних торгів та застосування наслідків недійсності правочину - відмовити.

Застосовані ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2023 року у справі ун.№759/3256/23 заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва, виданого 22.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавською Мирославою Адамівною за реєстраційним №340 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , витрати на правничу допомогу у розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: Ключник А.С.