АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року

м. Чернівці

справа 722/1032/19

провадження №22-ц/822/62/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н.Ю.

суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретаря Паучек І.І.

учасники справи:

позивач Дністровська окружна прокуратура Чернівецької області в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, правонаступником якої є ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Сокирянського районного нотаріального округу Банковська Олена Юріївна, державний реєстратор відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Христина Петрівна, Новодністровська міська рада Чернівецької області

апеляційна скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов Олександр Валерійович, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2022 року, головуючий у першій інстанції Унгурян С.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Перший заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області Корчинський І.А. у червні 2019 року звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. про визнання договору недійсним, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Зазначав, що Кельменецькою місцевою прокуратурою здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за №0000135 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному провадженні встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу бувшого у користуванні блоку-контейнера 27 березня 2008 року.

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року визнано договір між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купівлі-продажу дійсним.

Державним реєстратором реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції Дзюбенко Х.П. на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 47,90 кв. м., в тому числі житловою площею 37,54 кв. м., який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Вказував на відсутність правових підстав для прийняття державним реєстратором реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції Дзюбенко Х.П. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 квітня 2014 року №12684259, оскільки рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року встановлено факт купівлі-продажу блоку-контейнеру.

Ломачинецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області рішення про присвоєння поштової адреси АДРЕСА_1 не приймалось.

Житловий будинок загальною площею 47,90 кв. м по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом.

Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області дозвільні документи на проведення будівельних робіт не видавались.

Житловий будинок розташований на земельній ділянці рекреаційного призначення в урочищі «Вишнева» за межами населеного пункту с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області з кадастровим номером :05:001:0045, належить на праві власності державі в особі Чернівецької обласної державної адміністрації.

Також ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за номером 820.

Приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. прийнято рішення 01 жовтня 2016 року №31666832 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинено договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за номером 823.

Приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. прийнято рішення від 01 жовтня 2016 року №31666919 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

Місцевою прокуратурою повідомлялось власнику земельної ділянки Чернівецькій обласній державній адміністрації про факт проведення незаконної державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна на земельній ділянці державної форми власності.

Невжиття Чернівецькою обласною державною адміністрацією заходів щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою свідчить про невиконання обов`язку щодо захисту та відновлення порушених майнових інтересів держави.

Порушенням інтересів держави є набуття у незаконний спосіб права власності на нерухоме майно, що знаходиться на землях державної власності рекреаційного призначення. Наведене позбавляє власника землі, серед іншого можливості провести аукціон щодо передачі земельної ділянки в оренду з метою забезпечення рекреаційних потреб населення та використання землі за цільовим призначенням.

Просив визнати договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купівлі-продажу від 01 жовтня 2016 року №820 недійсним.

Визнати договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купівлі-продажу від 01 жовтня 2016 року №823 недійсним.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. №31666832 від 01 жовтня 2016 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. №31666919 від 01 жовтня 2016 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :05:001:0045 рекреаційного призначення, державної форми власності, яка знаходиться в урочищі «Вишнева», за межами населеного пункту с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області, шляхом знесення об`єкту нерухомого майна житлового будинку, загальною площею 47,90 кв. м., який знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Перший заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області Корчинський І.А. у березні 2020 року збільшив позовні вимоги, просив поновити строк звернення до суду в частині скасування рішення державного реєстратора, як такий, що пропущений з поважних причин.

Визнати незаконним та скасувати рішення №12684259 від 25 квітня 2014 року, прийняте головним спеціалістом сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області Дзюбенко Х.П., про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купівлі-продажу від 01 жовтня 2016 року №820 недійсним.

Визнати договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купівлі-продажу від 01 жовтня 2016 року №823 недійсним.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. №31666832 від 01 жовтня 2016 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. №31666919 від 01 жовтня 2016 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :05:001:0045 рекреаційного призначення, державної форми власності, яка знаходиться в урочищі «Вишнева», за межами населеного пункту с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області, шляхом знесення об`єкту нерухомого майна житлового будинку, загальною площею 47,90 кв. м., який знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 серпня 2021 року до участі у справі залучено співвідповідачами державного реєстратора відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П., Новодністровську міську раду Чернівецької області.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2022 року до участі у справі залучено Дністровську окружну прокуратуру Чернівецької області як правонаступника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2022 року до участі у справі залучено Сокирянську міську раду Дністровського району Чернівецької області як правонаступника Чернівецької обласної державної адміністрації.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2022 року позов Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. №12684259 від 25 квітня 2014 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. від 01 жовтня 2016 року№31666832 про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності за ОСОБА_4 на частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. від 01 жовтня 2016 року №31666919 про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності за ОСОБА_3 на частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов?язано ОСОБА_2 усунути Сокирянській міській раді Дністровського району Чернівецької області перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 2,3891 га, кадастровий номер :05:001:0045, цільове призначення землі рекреаційного призначення, яка розташована в урочищі «Вишнева», за межами населеного пункту с.Ломачинці Сокирянського (на даний час Дністровського) району Чернівецької області, шляхом знесення розташованого на вказаній земельній ділянці об?єкту нерухомого майна житлового будинку загальною площею 47,9 кв.м., в тому числі житловою площею 37,54 кв.м.

У задоволенні решти позовних вимог Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю., державного реєстратора відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П., Новодністровської міської ради Чернівецької області про визнання договорів недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., в апеляційній скарзі просять рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю., державного реєстратора відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. та Новодністровської міської ради Чернівецької області про визнання договорів недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., зазначають, що прокурором не обгрунтовано належним чином підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави.

Вважають, що прокурором неправильно зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор повинен був звернутись до суду в інтересах держави в особі Держгеокадастру чи його територіальних органів, які у спірних правовідносинах є уповноваженими державою здійснювати відповідні функції з державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Судом першої інстанції безпідставно визнано договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купівлі-продажу частини об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 від 1 жовтня 2016 року зареєстрований в реєстрі за номером №820, договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купівлі-продажу частини об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 від 1 жовтня 2016 року зареєстрований в реєстрі за номером №823 нікчемними.

Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не заявляв позовних вимог про встановлення нікчемності правочинів чи про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів.

Вказують, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи з метою підтвердження факту наявності до 2003 року збудованого будинку площею 47,9 кв.м по АДРЕСА_1 .

Також судом першої інстанції прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог за відсутності доказів направлення копії заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, а саме без копії опису вкладення у поштовий конверт, не отримання ОСОБА_4 копій заяв про збільшення позовних вимог з доданими до них документами.

У матеріалах справи відсутні ухвали суду першої інстанції про прийняття до розгляду заяв позивача про збільшення позовних вимог та про поновлення позивачеві строку на звернення до суду в частині скасування рішення державного реєстратора.

Посилаються на зміну позивачем предмета та підстав позову шляхом подання заяв про збільшення позовних вимог, оскільки позов доповнено новою позовною вимогою до державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, юридичних та фізичних осіб-підприємців Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П.

Строк позовної давності щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності на спірний будинок за ОСОБА_2 сплив у 2017 року, тому позовна вимога не підлягає задоволенню.

За умови здійснення належного контролю за використанням земельних ділянок, що перебувають у державній власності, Чернівецькою обласною державною адміністрацією та Сокирянською районною державною адміністрацією вони мали можливість і повинні були дізнатися про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :05:001:0045, та порушення своїх прав у 2014 році (реєстрація речового права за ОСОБА_2 ).

Стверджують, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , укладаючи договори купівлі-продажу частини будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , не знали та не могли знати про те, що ОСОБА_2 не має права на відчуження нерухомого майна.

Задоволення позовних вимог про визнання договорів недійсними призведе до порушення прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки на них буде покладено індивідуальний та надмірний тягар на порушення статті 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначають, що земельна ділянка за кадастровим номером :05:001:0045 відноситься до земель рекреаційного призначення. Об`єкт нерухомого майна, який належав ОСОБА_2 , а надалі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по частки не знаходиться на земельній ділянці прибережної захисної смуги Дністровського водосховища, тому відсутні підстави вважати даний об`єкт самочинним будівництвом.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08 жовтня 2013 року у справі №926/703/13 встановлено укладення Сокирянською районною державною адміністрацією та Відкритим акціонерним товариством «Кварц» договору оренди від 11 березня 2008 року, відповідно до пункту 4 якого земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0045 передана в оренду разом з будівлями, вулицями та проїздами для обслуговування бази відпочинку.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_2 здійснила самочинне будівництво спірного будинку не відповідають обставинам справи.

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року у справі «719/81/14-ц встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 27 березня 2008 року позивач ( ОСОБА_5 ) передав у власність відповідача ( ОСОБА_2 ) належний йому на праві власності блок-контейнер, який згідно встановлених норм придатний для проживання; згідно технічного паспорта на громадський будинок останній є одноповерховою будівлею в складі трьох кімнат загальною площею 47,9 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 листопада 2019 року об`єкт нерухомого майна загальною площею 47,9 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 є дачним будинком, а не житловим будинком.

Також судом першої інстанції безпідставно задоволено похідні вимоги в частині скасування рішення приватного нотаріуса Банковської О.Ю. про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 через безпідставність основних вимог.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

У відзиві Дністровська окружна прокуратура Чернівецької області просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

У відзиві Сокирянська міська рада Дністровського району Чернівецької області

просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для захисту права держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області у спосіб скасування рішення державного реєстратора відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. №12684259 від 25 квітня 2014 року, рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. від 01 жовтня 2016 року№31666832, рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. від 01 жовтня 2016 року №31666919, зобов?язання ОСОБА_2 усунути Сокирянській міській раді Дністровського району Чернівецької області перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 2,3891 га, кадастровий номер :05:001:0045, цільове призначення землі рекреаційного призначення, яка розташована в урочищі «Вишнева», за межами населеного пункту с.Ломачинці Сокирянського (на даний час Дністровського) району Чернівецької області, шляхом знесення розташованого на вказаній земельній ділянці об?єкту нерухомого майна житлового будинку загальною площею 47,9 кв.м., в тому числі житловою площею 37,54 кв.м.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що у державного реєстратора відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. не було правових підстав для прийняття рішення №12684259 від 25 квітня 2014 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

При цьому судом першої інстанції встановлено, що рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року, технічний паспорт на громадський будинок пункту спостереження «Вишнева» контейнер по АДРЕСА_1 не підтверджують право приватної власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна.

Ломачинецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області рішення про присвоєння поштової адреси АДРЕСА_1 не приймалось.

Відмовляючи у позові Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання договорів недійсними, суд першої інстанції дійшов висновку про нікчемність договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купівлі-продажу частини об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 від 1 жовтня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за номером №820, договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купівлі-продажу частини об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 від 1 жовтня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за номером №823.

Мотивовано такі висновки суду першої інстанції відсутністю у ОСОБА_2 правових підстав для продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 оскільки останньою не набуто право власності на нерухоме майно.

Водночас суд першої інстанції зазначив, що визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав.

Також суд першої інстанції, ураховуючи, що рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. №31666832 від 01 жовтня 2016 року та рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. №31666919 від 01 жовтня 2016 року прийняті на підставі нікчемних договорів дійшов висновку про їх скасування.

Разом з тим судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом, оскільки відсутня інформація про видачу дозвільних документів або документів, поданих у порядку декларативного принципу, на житлову споруду, використання земельної ділянки здійснюється без правових підстав, за довідкою Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про проведену перевірку щодо додержання земельного законодавства при використанні земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0045 в урочищі «Вишнева» від 20 жовтня 2017 року об`єкти, які розташовані на земельній ділянці, знаходяться в прибережній смузі Дністровського водосховища.

Крім того, суд першої інстанції вважав необґрунтованими доводи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., про сплив позовної давності, оскільки прокурору стало відомо про порушення прав власника землі 08 червня 2017 року за інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №891292296.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу бувшого у користуванні блоку-контейнера 27 березня 2008 року.

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року визнано договір між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купівлі-продажу дійсним.

Державним реєстратором реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції Дзюбенко Х.П. на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 47,90 кв. м., в тому числі житловою площею 37,54 кв. м., який знаходиться по АДРЕСА_1 .

З приєднаної до матеріалів справи реєстраційної справи №40 реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області вбачається, що державним реєстратором Дзюбенко Х.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 квітня 2014 року №12684259 щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 47,90 кв. м на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року та технічного паспорту на громадський будинок пункту спостереження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » контейнер по АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за номером 820.

Приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. прийнято рішення 01 жовтня 2016 року №31666832 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинено договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за номером 823.

Приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. прийнято рішення від 01 жовтня 2016 року №31666919 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

На підставі рішення Сокирянської міської ради 8 скликання Дністровського району Чернівецької області від 27 травня 2021 року №161/07-21 «Про прийняття земель державної власності у комунальну власність» здійснено реєстрацію права комунальної власності за Сокирянською міською радою Дністровського району Чернівецької області на земельну ділянку площею 2,3891 га цільовим призначенням землі рекреаційного призначення кадастровий номер :05:001:0045.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 травня 2019 року №165346005 земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0045 площею 2,3891 га цільовим призначенням землі рекреаційного призначення розташована в урочищі «Вишнева» Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області.

За довідкою Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про проведену перевірку щодо додержання земельного законодавства при використанні земельної ділянки (кадастровий номер :05:001:0045) в урочищі «Вишнева» на території Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області від 20 жовтня 2017 року №0-24-045-58182-17 земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0045 рекреаційного призначення для обслуговування бази відпочинку площею 2,3891 га. Всі об`єкти, які розташовані на земельній ділянці, знаходяться в прибережній захисній смузі Дністровського водосховища.

За інформацією Новодністровського регіонального управління водних ресурсів та експлуатації Дністровських водосховищ басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет від 17 квітня 2018 року №99 земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0045 знаходиться в прибережній захисній смузі Дністровського водосховища.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., що позовна вимога Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про скасування рішення державного реєстратора відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. від 25 квітня 2014 року №12684259 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 не підлягає задоволенню.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною другою статті 9 Закону визначено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України тощо.

На підставі частини першої статті 19 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 зазначила, що функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у пункті 96 постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, у пункті 10.29. постанови від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13.

У пункті 46.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) вказано, що: «відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340).

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року визнано договір між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купівлі-продажу дійсним.

Зі змісту рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року за договором між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 27 березня 2008 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_2 належний йому на праві власності блок-контейнер, який згідно встановлених норм придатний для проживання.

Також судовим рішенням встановлено наявність технічного паспорта на громадський будинок загальною площею 47,9 кв.м.

З приєднаної до матеріалів справи реєстраційної справи №40 реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області вбачається, що державним реєстратором Дзюбенко Х.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 квітня 2014 року №12684259 щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 47,90 кв. м на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року та технічного паспорту на громадський будинок пункту спостереження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » контейнер по АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.10 Правил перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України

від 25 листопада 2008 року N 1430, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 лютого 2009 року за 180/16196, контейнер - одиниця транспортного обладнання для багаторазового використання з незмінними характеристиками, з пристосуваннями, які полегшують кріплення та перевантаження з одного перевізного засобу на інший, та спеціально сконструйована для зручності завантаження, вивантаження та полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без їх проміжного перевантаження.

На підставі Державних будівельних норм В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди» будинки і споруди поділяють за призначенням на дві великі групи: цивільні й виробничі. В свою чергу, цивільні будинки та споруди поділяються на житлові й громадські.

Громадські будівлі і споруди призначені для розміщення в них різного виду установ та підприємств, які забезпечують соціальне, побутове, культурне та комунальне обслуговування населення.

Отже, визначення призначення контейнеру по АДРЕСА_1 як громадського будинку, виключає його визначення як житлового будинку.

Водночас посилання у рішенні Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року на передачу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 у власність ОСОБА_2 блок-контейнеру, який згідно встановлених норм придатний для проживання, не дає підстав для висновку, що зазначене майно є житловим будинком.

З огляду на наведене державним реєстратором Дзюбенко Х.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 квітня 2014 року №12684259 щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на контейнер по АДРЕСА_1 площею 47,90 кв.м із визначенням функціонального призначення обслуговування населення (громадський будинок).

У матеріалах реєстраційної справи №40 реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області відсутні відомості про те, що громадський будинок контейнер по АДРЕСА_1 є нерухомим майном, зокрема житловим будинком площею 47,90 кв.м.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Технічний паспорт на громадський будинок пункту спостереження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » контейнер по АДРЕСА_1 , який міститься у реєстраційній справі №40 реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, містить відомості про наявність фундаменту цегляного.

Проте, наведені відомості стосуються об`єкта площею забудови 58,34 кв.м, а не громадського будинку контейнера по АДРЕСА_1 площею 47,90 кв.м.

Разом з тим громадський будинок контейнер не з`єднаний постійно із землею та переміщення якого є можливим без його знецінення та зміни призначення.

Нормами частини 1 статті 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (частина 1).

Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані (частина 3).

За повідомленням Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області від 19 червня 2017 року №201 рішення про присвоєння поштової адреси АДРЕСА_1 не приймалося.

Ураховуючи набуття ОСОБА_2 за договором між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 27 березня 2008 року громадського будинку контейнера, який є рухомим майном, відсутність рішення Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області про присвоєння поштової адреси АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що державним реєстратором реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області Дзюбенко Х.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 квітня 2014 року №12684259 щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 47,90 кв. м на порушення вимок Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На підставі ч.1ст.367 ЦК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У підпункті в) пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Водночас апеляційна скарга ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., містить доводи щодо спливу позовної давності до позовної вимоги Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про скасування рішення державного реєстратора відділу з питань реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. від 25 квітня 2014 року №12684259.

ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., зроблено заяву про застосування строку позовної давності 18 травня 2022 року.

Відповідно до частини 1статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

На підставі частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

І в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208 цс 18) звернула увагу на те, що для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 48 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

З огляду на це у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності.

Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18 зроблено висновок, що перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

Прокурором в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області пред`явлено вимогу про визнання незаконним та скасування рішення головного спеціаліста сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області Дзюбенко Х.П. від 25 квітня 2014 року №12684259 про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, розташований по АДРЕСА_1 .

Належним відповідачем за такою позовною вимогою є ОСОБА_2 щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Що стосується суб`єктного складу сторін у справі за позовом про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, то в постановах Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 344/2112/20 (провадження № 61-13834св21), від 26 травня 2022 року у справі № 462/4050/19 (провадження № 61-18177св21), від 27 липня 2022 року у справі № 447/2851/19 (провадження № 61-785св22) з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

В постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивач визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Отже, вимога звернута до ОСОБА_2 , тоді як ОСОБА_2 не заявляла про сплив позовної давності.

З огляду на наведене суд першої інстанції не мав підстав вирішувати питання стосовно застосування приписів про позовну давністю до вимог, заявлених до ОСОБА_2 .

А тому доводи ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., про сплив позовної давності до вимог прокурора в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення головного спеціаліста сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області Дзюбенко Х.П. від 25 квітня 2014 року №12684259 про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на житловий будинок є необґрунтованими.

Не можна погодитися з посиланням ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., на відсутність підстав для визнання договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купівлі-продажу частини об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 від 1 жовтня 2016 року, договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купівлі-продажу частини об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 від 1 жовтня 2016 року нікчемними, вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина 1 статті 328 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за номером 820.

Приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. прийнято рішення 01 жовтня 2016 року №31666832 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинено договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за номером 823.

Приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковської О.Ю. прийнято рішення від 01 жовтня 2016 року №31666919 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 40.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою, третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам відповідно до ст. 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК тощо).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) погодилася з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх. Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21).

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 569/6427/16 (провадження № 61-39814 св18) вказав, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Аналогічний по суті висновок міститься у пункті 7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19).

У пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

Згідно з частинами першою, другою статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що правочин, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, відповідно до частин першої, другої статті 228 ЦК України вважається таким, що порушує публічний порядок. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Відповідно до частини першої статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до частини 4 пункту 58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року у Земельному кодексі України у розділі X "Перехідні положення" доповнено пунктом 24 такого змісту: «З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.»

На підставі рішення Сокирянської міської ради 8 скликання Дністровського району Чернівецької області від 27 травня 2021 року №161/07-21 «Про прийняття земель державної власності у комунальну власність» здійснено реєстрацію права комунальної власності за Сокирянською міською радою Дністровського району Чернівецької області на земельну ділянку площею 2,3891 га цільовим призначенням землі рекреаційного призначення кадастровий номер :05:001:0045.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 травня 2019 року №165346005 земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0045 площею 2,3891 га цільовим призначенням землі рекреаційного призначення розташована в урочищі «Вишнева» Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області.

За довідкою Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про проведену перевірку щодо додержання земельного законодавства при використанні земельної ділянки (кадастровий номер :05:001:0045) в урочищі «Вишнева» на території Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області від 20 жовтня 2017 року №0-24-045-58182-17 земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0045 рекреаційного призначення для обслуговування бази відпочинку площею 2,3891 га. Всі об`єкти, які розташовані на земельній ділянці, знаходяться в прибережній захисній смузі Дністровського водосховища.

За інформацією Новодністровського регіонального управління водних ресурсів та експлуатації Дністровських водосховищ басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет від 17 квітня 2018 року №99 земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0045 знаходиться в прибережній захисній смузі Дністровського водосховища.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області кадастровий номер :05:001:0045 площею 2,3891 га цільовим призначенням землі рекреаційного призначення, що знаходиться урочищі «Вишнева» Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області.

На підставі частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Аналіз змісту норм статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Урахувавши, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення права власності Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області на земельну ділянку вчиненням договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

З огляду на встановлення судом першої інстанції, що житловий будинок АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом, договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, спрямовані на незаконне заволодіння земельною ділянкою Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області.

Отже, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про нікчемність наведених правочинів відповідно до вимог частини першої, другої статті 228 ЦК України.

Ураховуючи нікчемність правочинів, судом першої інстанції обгрунтовано задоволено похідні вимоги в частині скасування рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. від 01 жовтня 2016 року№31666832, рішення приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. від 01 жовтня 2016 року №31666919 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, здійсненої на підставі їх укладення, адже недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України).

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність обставинам справи висновків суду першої інстанції про здійснення ОСОБА_2 самочинного будівництва є необґрунтованими.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в апеляційній скарзі посилаються на встановлення рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02 квітня 2014 року, що згідно договору купівлі-продажу від 27 березня 2008 року позивач ( ОСОБА_5 ) передав у власність відповідача ( ОСОБА_2 ) належний йому на праві власності блок-контейнер, який згідно встановлених норм придатний для проживання.

На підставі пункту 1, 2 договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, предметом договору є житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказана частина житлового будинку належить продавцю на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області №719/81/14 від 02 квітня 2014 року.

За змістом пункту 1, 2 договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, предметом договору є житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказана частина житлового будинку належить продавцю на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області №719/81/14 від 02 квітня 2014 року.

Отже, житловий будинок АДРЕСА_1 , не є набутим ОСОБА_2 за договором між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 27 березня 2008 року блок-контейнером, придатним для проживання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 здійснено будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 без документів, що дають право на будівництво, право власності чи користування земельною ділянкою, на земельній ділянці Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області кадастровий номер :05:001:0045 площею 2,3891 га цільовим призначенням землі рекреаційного призначення, що знаходиться в урочищі «Вишнева» Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту;3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 ЗК України при зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - це допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Отже, основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання.

На підставі частини 1 статті 50 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації (частина 1 статті 51 ЗК України).

Згідно з частиною третьою статті 52 ЗК України на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки рекреаційного призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

У відповідності до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), до земель рекреаційного призначення (секція Е розділ 07) належали земельні ділянки: 07.01 - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; 07.02 - для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту; 07.03 - для індивідуального дачного будівництва; 07.04 - для колективного дачного будівництва; 07.05 - для цілей підрозділів 07.01-07.04 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду.

За таких обставин здійснення будівництва житлового будинку на земельній ділянці рекреаційного призначення перешкоджає використанню її за призначенням.

Дану норму слід застосовувати із врахуванням того, що землі рекреаційного призначення можуть одночасно належать до інших категорій земель.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.

Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного.

Посилання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на те, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08 жовтня 2013 року у справі №926/703/13 встановлено укладення Сокирянською районною державною адміністрацією та Відкритим акціонерним товариством «Кварц» договору оренди від 11 березня 2008 року, відповідно до пункту 4 якого земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0045 передана в оренду разом з будівлями, вулицями та проїздами для обслуговування бази відпочинку, фактично зводиться до того, що ОСОБА_2 після набуття за договором між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 27 березня 2008 року блок-контейнеру будівельні роботи не здійснювались.

У матеріалах справи відсутні докази, що набутий ОСОБА_2 за договором між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 27 березня 2008 року блок-контейнер є житловим будинком, тобто відповідає будівельним нормам і правилам, встановленим для житлового будинку.

Тому посилання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., на порушення норм процесуального права, відмову судом першої інстанції у задоволенні клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи з метою підтвердження факту наявності до 2003 року збудованого будинку площею 47,9 кв.м по АДРЕСА_1 не заслуговують на увагу.

Частиною першою статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Призначення експертизи є обов`язковим у разі, якщо клопотання про призначення експертизи заявили обидві сторони. Призначення експертизи є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї зі сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати (стаття 145 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій).

У цій справі клопотання обох сторін про призначення судової будівельно-технічної експертизи не подавалось.

З огляду на предмет спору необхідності досліджувати обставини наявності до 2003 року збудованого будинку площею 47,9 кв.м по АДРЕСА_1 не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 листопада 2019 року об`єкт нерухомого майна загальною площею 47,9 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 є дачним будинком не мають правового значення.

У постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 зазначено, що пункт 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 925/1121/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 916/675/15.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Наведеною нормою законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі.

Правові висновки щодо статусу відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме та необхідності застосування частини другої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вирішенні питань, пов`язаних з правом власності на майно, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 917/553/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 922/1645/18.

У такому разі договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, та договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. 01 жовтня 2016 року, мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі, щодо визначення нерухомого майна.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що об`єкт нерухомого майна, який належав ОСОБА_2 , не знаходиться на земельній ділянці прибережної захисної смуги Дністровського водосховища, слід зазначити наступне.

До земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм (стаття 58 ЗК України та стаття 4 ВК України).

Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (частина перша статті 60 ЗК України, частина перша статті 88 ВК України).

Частиною другою статті 88 ВК України визначено, що прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів і додаток 13 до них).

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахування конкретних умов, що склалися (частина четверта статті 88 ВК України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Водного і Земельного кодексів України щодо прибережних захисних смуг» від 02 грудня 2010 року № 2740-VI).

На землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови (пункт 10 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486).

Розмір і межі прибережної захисної смуги, зокрема, навколо морських лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації (частини третя статті 60 ЗК України, у редакції, чинній на момент розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки).

Містобудівна документація - це затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій (частина перша статті 17 Закону України «Про основи містобудування»), з урахуванням яких визначається цільове призначення земель (абзац четвертий статті 1 Закону України «Про планування і забудову територій», який був чинним на момент розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки).

Різновидом містобудівної документації є генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові питання вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (абзац восьмий статті 1 Закону України «Про планування і забудову територій», чинного на момент розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки)

Наведене узгоджується з абзацом третім пункту 10.17 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, згідно з яким уздовж берегів водойм прибережні смуги установлюються завширшки не менше 20 м від урізу води, що відповідає нормальному підпертому рівню водойми.

За інформацією Новодністровського регіонального управління водних ресурсів та експлуатації Дністровських водосховищ басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет від 17 квітня 2018 року №99 земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0045 знаходиться в прибережній захисній смузі Дністровського водосховища.

За довідкою Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про проведену перевірку щодо додержання земельного законодавства при використанні земельної ділянки (кадастровий номер :05:001:0045) в урочищі «Вишнева» на території Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області від 20 жовтня 2017 року №0-24-045-58182-17 земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0045 рекреаційного призначення для обслуговування бази відпочинку площею 2,3891 га. Всі об`єкти, які розташовані на земельній ділянці, знаходяться в прибережній захисній смузі Дністровського водосховища.

Інформація Новодністровського регіонального управління водних ресурсів та експлуатації Дністровських водосховищ басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет від 17 квітня 2018 року №99 та довідка Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про проведену перевірку щодо додержання земельного законодавства при використанні земельної ділянки (кадастровий номер :05:001:0045) в урочищі «Вишнева» на території Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області від 20 жовтня 2017 року №0-24-045-58182-17 надані компетентними органами та є належними й допустимими доказами в справі, що переглядається.

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2020 року в справі № 469/1393/16-ц зазначено, що землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90)).

Частиною другою статті 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої третьої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Установивши порушення права власності Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області на земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов?язання ОСОБА_2 усунути Сокирянській міській раді Дністровського району Чернівецької області перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 2,3891 га, кадастровий номер :05:001:0045, цільове призначення землі рекреаційного призначення, яка розташована в урочищі «Вишнева», за межами населеного пункту с.Ломачинці Сокирянського (на даний час Дністровського) району Чернівецької області, шляхом знесення розташованого на вказаній земельній ділянці об?єкту нерухомого майна житлового будинку загальною площею 47,9 кв.м., в тому числі житловою площею 37,54 кв.м.

Щодо твердження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що укладаючи договори купівлі-продажу частини будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , не знали та не могли знати про те, що ОСОБА_2 не має права на відчуження нерухомого майна, задоволення позовних вимог про визнання договорів недійсними призведе до порушення прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки на них буде покладено індивідуальний та надмірний тягар на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід зазначити наступне.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), пункти 166 - 168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, легітимна мета такого втручання може полягати в контролі за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або в забезпеченні сплати податків, інших зборів або штрафів; втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції Європейський суд з прав людини констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки - встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19, пункти 40 -43)).

У цій справі з огляду на характер спірних правовідносин немає невідповідності заходу втручання держави у право володіння ОСОБА_3 , ОСОБА_4 критеріям правомірного втручання у це право, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини.

У справі, яка переглядається, суспільний інтерес у поверненні спірної земельної ділянки територіальній громаді спрямований на задоволення соціальних потреб: у відновленні законності, становища, яке існувало до порушення права комунальної власності на цю ділянку; у недопущенні зміни цільового призначення земель водного фонду та їх використання з метою житлового будівництва, що прямо суперечить визначеній законом; у збереженні прибережної захисної смуги Дністровського водосховища.

Контроль за використанням земельних ділянок водного фонду, зайнятих прибережними захисними смугами, згідно з їх цільовим призначенням є важливим для суспільства загалом і для Сокирянської територіальної громади зокрема. Тому загальний інтерес у контролі за використанням спірної земельної ділянки за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля, безумовно, переважає приватний інтерес ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у збереженні права власності на житловий будинок.

В силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проявивши розумну обачність, могли і повинні була знати про те, що ця ділянка розташована на незначній відстані від Дністровського водосховища. Вони могли ознайомитись зі змістом цивільного, земельного, водного законодавства, а також за необхідності могли отримати відповідну правову допомогу перед набуттям у власність спірного нерухомого майна.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не позбавлені можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до ОСОБА_2 , в якої придбали нерухоме майно, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).

Таке відшкодування має бути надане на підставі норм матеріального права згідно з належною юридичною процедурою та за вимогою, що підтверджена доказами.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., що прокурор повинен був звернутись до суду в інтересах держави в особі Держгеокадастру чи його територіальних органів, які у спірних правовідносинах є уповноваженими державою здійснювати відповідні функції з державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Згідно зі частиною 1, 2 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 вказала, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах.

Згідно з частинами першою - третьою статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація розробляє та забезпечує виконання затверджених у встановленому законом порядку програм раціонального використання земель, лісів, підвищення родючості ґрунтів, що перебувають у державній власності; розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Отже, на час звернення Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області, правонаступником якої є Дністровська окружна прокуратура Чернівецької області, до суду з позовом повноваження стосовно розпорядження земельною ділянкою належали до компетенції Чернівецької обласної державної адміністрації.

Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2022 року у справі № 240/401/19 дійшов висновку, що хоча в Основному Законі не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому прокурор може захищати і суспільні інтереси, зокрема, громад з тих самих підстав, що й інтереси держави. Відтак, звернення прокурора з позовом в інтересах держави охоплює, у тому числі, й захист інтересів громади.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Для реалізації наданих повноважень органу місцевого самоврядування мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -відповідні органи виконавчої влади (абзац перший пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 року № 1423-IX (дата набрання чинності 27.05.2021) були визначені повноваження із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель виконавчим органам сільських, селищних та міських рад внесені зміни до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Зокрема статтею 6-1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» безпосередньо передбачені повноваження виконавчих органів сільських, селищних та міських рад із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель та порядок набуття таких повноважень.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 року 2021 року у справі N 912/9/20 та від 19 серпня 2020 року у справі N 923/449/18 зазначено, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення до суду в інтересах держави в особі хоча б одного з них. Від вказаних висновків Верховний Суд не відступив і у постановах від 18 червня 2021 року у справі N 927/491/20 та від 07 липня 2021 року у справі N 905/1562/20.

За таких обставин належним є звернення прокурора Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області, правонаступником якої є Дністровська окружна прокуратура Чернівецької області, до суду з позовом в інтересах держави в особі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області.

Твердження ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов О.В., про залучення до участі у справі ОСОБА_1 , який є правонаступником Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, не мають правового значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18) вказано, що «апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 набуто право власності на земельну ділянку комунальної власності несільськогосподарського призначення площею 2,3891 га (кадастровий номер :05:001:0045) , розташовану в урочищі «Вишнева» за межами с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області після ухвалення рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2022 року.

Крім того, прокурором обгрунтовано належним чином підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики ЄСПЛ, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно з абзацом першим частини другої, абзацом першим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Кельменецькою місцевою прокуратурою повідомлено Чернівецьку обласну держану адміністрацію про виявлені порушення вимог земельного законодавства.

Порушенням інтересів держави є набуття у незаконний спосіб права власності на нерухоме майно, що знаходиться на землях державної власності рекреаційного призначення.

Проте, у відповіді Чернівецькою обласною державною адміністрацією від 29 травня 2019 року№01.46/2721 зазначено, що не будуть вживатись заходи щодо забезпечення відновлення порушеного права та законних інтересів держави.

Невжиття Чернівецькою обласною державною адміністрацією заходів щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою свідчить про невиконання обов`язку щодо захисту та відновлення порушених майнових інтересів держави.

Отже, в цій справі першим заступником керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області Корчинським І.А. дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», та доведено підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Чернівецької обласної державної адміністрації в суді.

Залучення до участі у справі Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області як правонаступника Чернівецької обласної державної адміністрації не впливає на доведеність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2022 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Маркідонов Олександр Валерійович, залишити без задоволення.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

О. О. Одинак