Справа №932/3469/23
Провадження №2-з/932/18/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) адвоката Тарасевич Сергія Валерійовича про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення невідшкодованого матеріального збитку та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

10.04.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

17.04.2023 року до суду від представника позивача за ОСОБА_1 адвоката Тарасевич С.В. надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить накласти арешт на автомобіль марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 .

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.04.2023 року заява була передана в провадження судді Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 .

В обгрунтування вимог заяви заявник посилається на те, що внаслідок ДТП, яка мала місце 01.10.2020 року за участі автомобіля марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Nissan Navara», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 , останньому була завдана матеріальна шкода, як власнику автомобіля «Nissan Navara». Винуватість ОСОБА_2 у зазначеному ДТП встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2021 року у справі про адміністративне правопорушення №932/13806/20. Предметом позову у даному випадку є майнова вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125 382,00 грн. 44 коп. матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 , як власнику автомобіля «Nissan Navara», реєстраційний номер НОМЕР_5 . З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за пошкодження якого він просить відшкодувати йому матеріальні збитки. Відповідно до висновку №0401/20 від 29.11.2020 року, на який ОСОБА_2 посилається у своєму позові, як на обґрунтування своїх вимог, вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 95 358,34 грн. Таким чином, вартість автомобіля «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не перевищує ціну зустрічного позову, яка складає 125 382,00 грн. Виходячи з того, що невжиття заходів щодо накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме автомобіля «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , може призвести до недобросовісних дій з боку відповідача за зустрічним позовом та наслідків, які можуть істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки останній може відмовитися від добровільного виконання рішення суду. Забезпечення позову не призведе до обмеження майнових прав відповідача за зустрічним позовом, оскільки цей автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідача та обмежить виключного його право на розпорядження (відчуження) зазначеним рухомим майном.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України, визначено види забезпечення позову, де у п.1, 2 ч.1 вказаної статті зазначено про можливість забезпечення позову шляхом: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпеченням позову по суті є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чипом, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У пункті 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 6 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Вбачається, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення невідшкодованого матеріального збитку та моральної шкоди.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена цивільна справа була передана в провадження судді Бакуменко А.В.

На підставі розпорядження керівника апарату Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2023 року за №42 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 року справу передано в провадження судді Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою суду від 07.02.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. відкрила провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.04.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

17.04.2023 року до суду від представника позивача за ОСОБА_1 адвоката Тарасевич С.В. надійшла заява про забезпечення позову.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.04.2023 року заява була передана в провадження судді Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою від 14.09.2023 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову представник позивача посилається, зокрема, на те, що внаслідок ДТП, яка мала місце 01.10.2020 року за участі автомобіля марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Nissan Navara», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 , останньому була завдана матеріальна шкода, як власнику автомобіля «Nissan Navara». Винуватість ОСОБА_2 у зазначеному ДТП встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2021 року у справі про адміністративне правопорушення №932/13806/20. Предметом позову у даному випадку є майнова вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125 382,00 грн. 44 коп. матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 , як власнику автомобіля «Nissan Navara», реєстраційний номер НОМЕР_5 . З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за пошкодження якого він просить відшкодувати йому матеріальні збитки.

Як вбачається з зустрічної позовної заяви, посилаючись на вищевказані обставини, представник позивача у позові, просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125 382,44 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля у розмірі 5 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 1253 грн. 83 коп.

Представник позивача в заяві про забезпечення позову зазначає, що з урахуванням наведених ним обставин вбачається, що існує значний ризик відчуження автомобіля на користь інших осіб, що призведе до неможливості виконання рішення суду. Оскільки представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125 382,44 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, отже заходи забезпечення позову с співмірними з заявленими позовними вимогами; метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують за його зустрічним позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого; запропонований вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог заяви та наведених ним доводів, приймає до уваги той факт, що з наданих позивачем доказів вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб неодноразово відчужувався у власність інших осіб за наведених позивачем обставин. Враховуючи вказане та зміст позовних вимог позивача, який у позові посилається на незаконність вибуття із її власності вказаного автомобіля нерухомого майна, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 .

Суд вважає, що накладення арешту на автомобіль є не співмірним у даному випадку заходом забезпечення позову, оскільки арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошення заборони розпоряджатися, а в разі потреби в обмеженні права користування майном.

Виходячи з вимог ст. 150 ЦПК України, яка, окрім інших видів забезпечення позову, передбачає і такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, а також враховуючи інтереси як позивача так і відповідача, зважаючи на обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог та спроможності таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову у цій справі шляхом: заборони відчуження та обтяження будь-якими особами транспортного засобу марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 ; заборони вчинення реєстраційних дій щодо транспортного засобу марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 .

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову, суд вважає, що наданими доказами підтверджено необхідність забезпечення позову у вказаний спосіб, підтверджено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення зустрічного позову, зважаючи на неодноразове відчуження спірного транспортного засобу на користь інших осіб, тому суд дійшов висновку про необхідність забезпечення у вищевказаний спосіб виконання ймовірного судового рішення, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову позовним вимогам у цій справі, оскільки невжиття заходу забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення цього позову.

Відтак, забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо вказаного вище транспортного засобу до ухвалення рішення у справі та набрання ним законної сили не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи вищевказаним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу чи іншим заінтересованим особам.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 154, 157, 260, 261 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) адвоката Тарасевич Сергія Валерійовича про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, - задовольнити частково.

Заборонити відчуження та обтяження будь-якими правами третіх осіб транспортного засобу марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 .

Заборонити вчинення реєстраційних дій щодо транспортного засобу марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 .

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Вищезазначені заходи забезпечення позову вжити до вирішення даного спору по суті.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити для виконання позивачу та іншим учасникам справи, Головному сервісному центру МВС України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Т.О. Кудрявцева